Сирійське письмо
Сирійське письмо | |
Дата створення / заснування | 1 |
---|---|
![]() | |
Відомий під іменем | Syriac[1] і syriaque[1] |
Названо на честь | Сирія |
Країна |
![]() |
Ґрунтується на | арамейське письмо |
Мова твору або назви | арамейська мова, сирійська мова, Western Neo-Aramaicd, Assyrian Neo-Aramaicd, Chaldean Neo-Aramaicd, Turoyod, Christian Palestinian Aramaicd, малаялам, арабська і согдійська мова |
Напрямок письма | справа налівоd[2][3] |
Діапазон Unicode | U+0700-074F[4][3] і U+0860-086F[3] |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/Syriac_Sert%C3%A2_book_script.jpg/300px-Syriac_Sert%C3%A2_book_script.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Estrangelo.jpg/300px-Estrangelo.jpg)
Сирійське письмо — письмо сирійської мови, що розвинулося на основі арамейської абетки близько I століття нової ери[5]. Сирійська абетка складається з 22 літер, що мають свої відповідники в арамейській. Характер письма курсивний. Напрямок письма — справа наліво. У сирійському письмі немає заголовних літер, тобто, перша літера в реченні не відрізняється від подальших літер за розміром, власні імена (географічні назви, імена людей) пишуться з великої літери.
'Ālap̄ | Bēṯ | Gāmal | Dālaṯ | Hē | W āw | Zayn | Ḥēṯ | Ṭēṯ | Yōḏ | Kāp̄ |
ܐ | ܒ | ܓ | ܕ | ܗ | ܘ | ܙ | ܚ | ܛ | ܝ | ܟ ܟ |
ܟ | ||||||||||
Lāmaḏ | Mīm | Nūn | Semkaṯ | 'Ē | Pē | Ṣāḏē | Qōp̄ | Rēš | Šīn | Taw |
ܠ | ܡ ܡ | ܢ ܢ | ܣ | ܥ | ܦ | ܨ | ܩ | ܪ | ܫ | ܬ |
ܡ | ܢ |
Той вигляд письма, яким написані особливо древні рукописи (до кінця V століття), відомий під назвою естрангело (ʔesṭrangelå < грец. στρογγύλη ' кругле '). Написи письмом естрангело відомі з монументальної епіграфіки I століття н. е. з Осроени. Після поділу сирійської церкви на несторіанців та яковитів у кожної з цих двох груп виробився свій тип шрифту.
Східносирійський («несторіанський», «халдейський» або «ассирійський») шрифт з'явився на початку VII ст. Сирійською його називають madnḥāyā (мадинхайя, букв. 'Східний'). За виглядом східносирійський шрифт ближче до естрангело, ніж західносирійський.
Західносирійський («яковитський» або «маронітський») шрифт відомий з кінця VIII ст. в рукописній книжкової традиції. Західносирійською він називається серто (букв. ' риска, літера'), від serṭo pšiṭo простий/звичайний шрифт. Дані палеографіки показують, що серто походить з курсиву, засвідченому в документах на пергаменті з Едеси початку III століття.
Літери позначають лише приголосні. Наприкінці VII або початку VIII століття було складено дві системи значків для голосних. На сході вживалася система точок частково над літерами, а частково під ними для позначення восьми голосних — 4 довгих і 4 коротких. Тоді як на заході, у яковитів, для цієї мети вживалися дещо видозмінені маленькі грецькі літери, які ставилися або над літерами, або під ними; так позначалося 5 голосних.
1 Після Dālaṯ ' ' або Rēš, Ālap̄ зазвичай має звичайну форму, а не кінцеву.
Найменування | естрангело (класичне) | Мадинхайя (східне) | Юнікод | Опис | ||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Звичайна форма |
Кінцева зі з'єднанням |
Кінцева без з'єднання |
Звичайна Форма |
Кінцева зі з'єднанням |
Кінцева без з'єднання | |||
![]() |
![]() |
араб. Lāmaḏ і ' Ālap̄ об'єднані в кінці слова | ||||||
![]() |
![]() ![]() |
![]() |
![]() ![]() |
Taw і ' Ālap̄ об'єднані в кінці слова | ||||
![]() |
Hē and Yōḏ об'єднані в кінці слова |
- ↑ а б https://www.unicode.org/iso15924/iso15924-codes.html
- ↑ http://www.unicode.org/versions/Unicode13.0.0/ch09.pdf
- ↑ а б в https://www.unicode.org/versions/Unicode13.0.0/ch09.pdf
- ↑ https://www.unicode.org/charts/PDF/U0700.pdf
- ↑ Britannica - Syriac alphabet. Encyclopædia Britannica Online. Архів оригіналу за 15 вересня 2013. Процитовано 16 червня 2012.
- Coakley, J. F. (2002). Robinson's paradigms and exercises in Syriac grammar (5th ed.). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-926129-1.
- Hatch, William (1946). An album of dated Syriac manuscripts. Boston: The American Academy of Arts and Sciences, reprinted in 2002 by Gorgias Press. ISBN 1-931956-53-7.
- Michaelis, Ioannis Davidis (1784). Grammatica Syriaca.
- Eberhard Nestle (1888). Syrische Grammatik mit Litteratur, Chrestomathie und Glossar. Berlin: H. Reuther's Verlagsbuchhandlung. [translated to English as Syriac grammar with bibliography, chrestomathy and glossary, by R. S. Kennedy. London: Williams & Norgate 1889].
- Theodor Nöldeke and Julius Euting (1880). Kurzgefasste syrische Grammatik. Leipzig: T.O. Weigel. [translated to English as Compendious Syriac Grammar, by James A. Crichton. London: Williams & Norgate 1904. 2003 edition: ISBN 1-57506-050-7].
- Phillips, George (1866). A Syriac grammar. Cambridge: Deighton, Bell, & Co.; London: Bell & Daldy.
- Robinson, Theodore Henry (1915). Paradigms and exercises in Syriac grammar. Oxford University Press. ISBN 0-19-926129-6.
- Rudder, Joshua. Learn to Write Aramaic: A Step-by-Step Approach to the Historical & Modern Scripts. n.p.: CreateSpace Independent Publishing Platform, 2011. 220 pp. ISBN 978-1461021421 Includes the Estrangela (pp. 59-113), Madnhaya (pp. 191-206), and the Western Serto (pp. 173-190) scripts.
- Thackston, Wheeler M. (1999). Introduction to Syriac. Bethesda, MD: Ibex Publishers, Inc. ISBN 0-936347-98-8.
- Дирингер Д, Алфавит. — М.: Едиториал УРСС, 2004.
- Фридрих І. История письма. — М.: Едиториал УРСС, 2004.
- Сирійське письмо // Енциклопедичний словник класичних мов / Л. Л. Звонська, Н. В. Корольова, О. В. Лазер-Паньків та ін. ; за ред. Л. Л. Звонської. — 2-ге вид. випр. і допов. — К. : ВПЦ «Київський університет», 2017. — С. 454. — ISBN 978-966-439-921-7.
- The Syriac alphabet
- Download Syriac fonts
- Unicode Entity Codes for the Syriac Script[недоступне посилання з липня 2019]
- How to write Aramaic - learn the Syriac cursive scripts