Імеретія
Імеретія იმერეთის მხარე Imeretis Mkhare | |
---|---|
![]() | |
Сучасний адміністративний поділ | |
Адміністративний центр | Кутаїсі |
Губернатор | Звіад Шаламберідзе |
ISO 3166 код | GE-IM |
Муніципалітети | 11 (а також 1 місто) |
Площа | 6 552 км² |
Населення | 533 906 (2014) |
![]() | |
Історичний регіон Імеретія в Грузії |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c2/Tskaltsitela_River.jpg/350px-Tskaltsitela_River.jpg)
Імеретія[1] (груз. იმერეთი) — мхаре та історична область Західної Грузії, в басейні середньої течії річки Ріоні та її приток. Центр регіону — Кутаїсі.
У кінці XV століття, унаслідок феодальних міжусобиць, що посилилися після навали Тамерлана, Імеретія відділилася від грузинської держави і стала самостійною феодальною державою — Імеретинське царство (поряд з Картлі і Кахетією) — зі столицею Кутаїсі.
У кінці XVI століття Імеретинське царство обмежувалося територією Імеретії.
За персько-османським миром 1555 року Імеретинське царство було підпорядковано Османській Імперії та сплачувало данину невільниками чи грошима й натурою. Історія Імеретинського царства пов'язана з постійними феодальними смутами та процвітанням работоргівлі. Феодальні міжусобиці особливо посилилися в XVII столітті.
Лише цар Соломон I (1752-1784) зміг зміцнити царську владу. Він заборонив работоргівлю, прагнув до об'єднання всієї Західної Грузії. Багаторічна війна Соломона I з турками ознаменувалася перемогою у 1757 і військовим союзом з царем Картлі Іраклієм II у 1758 році.
У XVIII столітті царі Імеретинського царства неодноразово зверталися за допомогою до Росії, але прохання відхилялися, заради уникнення ускладнень відносин з Туречинною. Нарешті, у 1769 р. Катериною II в Грузію був відправлений корпус генерала Тотлебена (згодом замінений генералом Сухотиним). Тотлебену вдалося взяти турецькі фортеці в Імеретії і зайняти Кутаїсі. Він також взяв в облогу місто і фортецю Поті. Незважаючи на короткочасність перебування російських військ, ці військові успіхи вплинули на подальші мирні переговори з Туреччиною: за Кючук-Кайнарджійським російсько-турецьким договором 1774 року данина Імеретинського царства Туреччині була скасована. Фортеці, взяті Тотлебеном, турки не повернули.
У 1811 Імеретинське царство було перетворено в Імеретинську область Російської імперії.
Імеретія в адміністративному відношенні поділяється на 12 муніципалітетів:
- Місто Кутаїсі
- Багдатський муніципалітет (Багдаті)
- Ванський муніципалітет (Вані)
- Зестафонський муніципалітет (Зестафоні)
- Самтредський муніципалітет (Самтредіа)
- Сачхерський муніципалітет Грузія зараховує до Сачхерського району Імеретії; південний захід Дзауського району Південної Осетії, непідконтрольний Грузії (Сачхере)
- Терджольський муніципалітет (Терджола)
- Ткібульський муніципалітет (Ткібулі)
- Хараґаульський муніципалітет (Хараґаулі)
- Хонський муніципалітет (Хоні)
- Цхалтубський муніципалітет (Цхалтубо)
- Чіатурський муніципалітет (Чіатура)
- Кутаїсі (147 635 осіб, 2014),
- Самтредіа (25 318),
- Зестафоні (20 814),
- Чіатура (12 803),
- Цхалтубо (11 281),
- Ткібулі (9 770),
- Хоні (89 87),
- Сачхере (6 140),
- Терджола (4 644),
- Вані (3 744),
- Багдаті (3 707),
- Хараґаулі (1 965).
Жителі області (імеретини) говорять імеретинським діалектом грузинської мови. У минулому вони мали деякі особливості культури й побуту.
-
Кутаїсі
- ↑ Імеретини // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.
Самеґрело-Земо Сванеті | Рача-Лечхумі та Квемо Сванеті | Рача-Лечхумі та Квемо Сванеті |
Самеґрело-Земо Сванеті | ![]() |
Шида Картлі |
Гурія | Самцхе-Джавахеті | Самцхе-Джавахеті |