Тулуб Сергій Борисович
Сергій Борисович Тулуб | |
---|---|
![]() | |
7-й Міністр вугільної промисловості України | |
4 серпня 2006 — 18 грудня 2007 | |
Президент | Віктор Ющенко |
Прем'єр-міністр | Віктор Янукович |
Попередник | Тополов Віктор Семенович |
Наступник | Полтавець Віктор Іванович |
5-й Міністр вугільної промисловості України | |
3 червня 1998 — 15 грудня 1999 | |
Президент | Леонід Кучма |
Попередник | Янко Станіслав Васильович |
Наступник | Тополов Віктор Семенович |
12-й Міністр палива та енергетики України | |
2004 — 2005 | |
Президент | Леонід Кучма |
Попередник | Єрмілов Сергій Федорович |
Наступник | Плачков Іван Васильович |
7-й Міністр палива та енергетики України | |
1999 — 2000 | |
Президент | Леонід Кучма |
Попередник | Плачков Іван Васильович |
Наступник | Єрмілов Сергій Федорович |
Народився | 13 серпня 1953 (71 рік) Донецьк |
Відомий як | політик |
Громадянство | ![]() ![]() |
Національність | українець |
Alma mater | ДВНЗ ДонНТУ |
Політична партія | Партія регіонів |
У шлюбі з | Галина Олегівна (1956) |
Діти | син Борис (1983); дочка Владислава (1976) |
Нагороди | |
![]() | |
![]() | |||
---|---|---|---|
5-го скликання | |||
безпартійний | 25 травня 2006 | — | 12 вересня 2006 |
6-го скликання | |||
Партія регіонів | 23 листопада 2007 | — | 16 квітня 2010[1] |
Сергій Борисович Тулуб (нар. 13 серпня 1953, Донецьк) — український політик, доктор технічних наук (2001), член Партії регіонів; голова Черкаської обласної державної адміністрації з 6 квітня 2010[2] до 25 лютого 2014 року[3].
Українець; дружина Галина Олегівна (1956) — економіст, МП «Енергоресурс»; син Борис (1983); дочка Владислава (1976).
Освіта: Донецький політехнічний інститут (1971—1976), гірничий інженер-економіст, «Організація гірничої промисловості»; Академія суспільних наук (1987—1990), політолог, «Теорія соціально-політичних відносин».
09.1970-08.71 — доставник-такелажник підземний, шахта «Кіровська» комбінату «Донецьквугілля».
08.1971-09.72 — студент, Харківський інженерно-економічний інститут.
09.1972-09.76 — студент, Донецький політехнічний інститут.
09.1976-03.1977 — гірничий майстер, шахта ім. О. О. Скочинського ВО «Донецьквугілля», м. Донецьк.
03.1977-07.78 — гірничий майстер, 07.1978-10.81 — помічник начальника дільниці, 10.1981-11.81 — начальник зміни, шахта «Комуніст» ВО «Шахтарськантрацит», м. Харцизьк.
11.1981-03.83 — інструктор промислово-транспортного відділу, Харцизький МК КПУ.
03.-09.1983 — головний інженер, 09.1983-01.86 — директор, шахта «Харцизька» ВО «Жовтеньвугілля».
01.-08.1986 — директор, шахтоуправління «Харцизьке» ВО «Жовтеньвугілля».
08.1986-08.90 — 1-й секретар, Харцизький МК КПУ.
08.1990-10.92 — директор з капітального будівництва, ВО «Жовтеньвугілля», м. Кіровське.
10.1992-09.94 — технічний директор, 09.1994-10.96 — генеральний директор, ВО «Шахтарськвугілля».
10.1996-09.97 — генеральний директор — голова правління, ДХК «Шахтарськантрацит», м. Шахтарськ.
09.-10.1997 — начальник Головного управління вугільної промисловості та енергетики,
10.1997-06.98 — заступник голови з питань промисловості, енергетики, транспорту і зв'язку, Донецької облдержадміністрації.
03.06.1998-31.12.99 — Міністр вугільної промисловості України.
30.12.1999-26.06.2000 — Міністр палива та енергетики України.
Член Комітету з Державних премій України в галузі науки і техніки (з 06.2000).
Серпень 2000 — листопад 2002 — заступник Секретаря Ради національної безпеки і оборони України[4][5].
10.06.2002-13.04.2004 — президент, ДП "НАЕК «Енергоатом».
13.04.2004-03.02.2005 — Міністр палива та енергетики України — президент ДП "НАЕК «Енергоатом».
04.08.2006-18.12.2007 — Міністр вугільної промисловості України.
З 6 квітня 2010 року до 25 лютого 2014 року голова Черкаської обласної державної адміністрації. Заява про складання повноважень була написана «Задля уникнення подальшого протистояння на Черкащині, розуміючи невідворотність і необхідність змін у системі виконавчої влади і місцевого самоврядування…». У той же час, було повідомлено, що він залишається членом Партії регіонів[6]
Народний депутат України 5-го скликання з квітня по вересень 2006 від Партії регіонів, № 49 в списку. На час виборів: пенсіонер, безпартійний. Заступник голови Комітету з питань паливно-енергетичного комплексу, ядерної політики та ядерної безпеки (липень — вересень 2006), член фракції Партії регіонів (травень — вересень 2006). Склав депутатські повноваження 12 вересня 2006[7].
Народний депутат України 6-го скликання з листопада 2007 по квітень 2010 від Партії регіонів, № 81 в списку. На час виборів: Міністр вугільної промисловості України, член ПР. Член Комітету з питань паливно-енергетичного комплексу, ядерної політики та ядерної безпеки (з грудня 2007).
Напередодні повторних виборів народних депутатів України 2013 журналістка Тетяна Чорновол провела розслідування, у якому з'ясувала, що Сергію Тулубу належать апартаменти у муніципалітеті Марбелья, Іспанія, які відсутні у його декларації про доходи. Також у цьому окрузі знаходяться апартаменти, записані на сина Сергія Тулуба та його дружину.
Загальна вартість цієї нерухомості, за даними пані Чорновол, перевищує один мільйон євро. При цьому на свою Іспанську дачу Тулуб літає на чартері.[8]
- Звання Герой України з врученням ордена Держави (6 серпня 2004) — «за визначні особисті заслуги перед Українською державою у розвитку атомної енергетики, багаторічну самовіддану працю»[9]
- Орден князя Ярослава Мудрого V ст. (13 серпня 2013) — за значний особистий внесок у державне будівництво, соціально-економічний розвиток Черкаської області, багаторічну сумлінну працю та високий професіоналізм[10]
- Орден «За заслуги» III ст. (21 серпня 1999) — за самовіддану працю, визначні особисті заслуги в державному будівництві, соціально-економічному, науково-технічному і культурному розвитку України та з нагоди 8-ї річниці незалежності України[11]
- Заслужений діяч науки і техніки України (13 серпня 2003) — за вагомий особистий внесок у розвиток паливно-енергетичного комплексу, розробку наукових засад енергетичної безпеки України[12]
- Державна премія України в галузі науки і техніки 2000 року — за розробку, освоєння серійного виробництва та впровадження високоефективних щитових кріплень КД80 та КД90 для відпрацювання пологоспадних пластів потужністю 0,8-2,5 м (у складі колективу)[13]
- Медаль «За трудову доблесть» (СРСР, 1986)
- Державний службовець 1-го рангу (жовтень 2000)[14]. Знаки «Шахтарська слава» III, II, I ст., «Шахтарська доблесть» III, II, I ст. Почесна грамота КМ України (серпень 2004)[15]. Почесна грамота ВР України (2003).
- Кавалер Міжнародного ордена Святого Станіслава[16].
- ↑ Постанова Верховної Ради України від 16 квітня 2010 року № 2145-VI «Про дострокове припинення повноважень народного депутата України Тулуба С.Б.»
- ↑ Указ Президента України від 6 квітня 2010 року № 517/2010 «Про призначення С. Тулуба головою Черкаської обласної державної адміністрації»
- ↑ Указ Президента України від 7 березня 2014 року № 266/2014 «Про звільнення С. Тулуба з посади голови Черкаської обласної державної адміністрації»
- ↑ Указ Президента України від 14 серпня 2000 року № 971/2000 «Про призначення С. Тулуба заступником Секретаря Ради національної безпеки і оборони України»
- ↑ Указ Президента України від 12 листопада 2002 року № 1005/2002 «Про звільнення С. Тулуба з посади заступника Секретаря Ради національної безпеки і оборони України»
- ↑ Сайт Черкаської ОДА: Звернення голови ОДА до черкащан. Архів оригіналу за 1 березня 2014. Процитовано 25 лютого 2014.
- ↑ Постанова Верховної Ради України від 12 вересня 2006 року № 101-V «Про дострокове припинення повноважень народного депутата України Тулуба С.Б.»
- ↑ Солдат Януковича. Тулуб готовий до виборів — запас арсенал зброї та дачу за кордоном [Архівовано 14 грудня 2013 у Wayback Machine.], Цензор. НЕТ, перевірено 12 лютого, 2014
- ↑ Указ Президента України № 871/2004 від 6 серпня 2004 року «Про присвоєння С. Тулубу звання Герой України». Архів оригіналу за 6 березня 2022. Процитовано 13 серпня 2013.
- ↑ Указ Президента України № 423/2013 від 13 серпня 2013 року «Про нагородження С.Тулуба орденом князя Ярослава Мудрого». Архів оригіналу за 16 серпня 2013. Процитовано 13 серпня 2013.
- ↑ Указ Президента України № 1051/99 від 21 серпня 1999 року «Про відзначення нагородами України з нагоди 8-ї річниці незалежності України». Архів оригіналу за 30 січня 2019. Процитовано 13 серпня 2013.
- ↑ Указ Президента України № 833/2003 від 13 серпня 2003 року «Про присвоєння С. Тулубу почесного звання „Заслужений діяч науки і техніки України“»
- ↑ Указ Президента України № 1302/2000 від 5 грудня 2000 року «Про присудження Державних премій України в галузі науки і техніки 2000 року». Архів оригіналу за 11 липня 2019. Процитовано 13 серпня 2013.
- ↑ Указ Президента України від 11 жовтня 2000 року № 1127/2000 «Про присвоєння рангу державного службовця»
- ↑ Постанова Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2004 року № 1132 «Про нагородження Почесною грамотою Кабінету Міністрів України».
- ↑ Міжнародний орден Святого Станіслава. Персональна сторінка Тулуба С. Б. Архів оригіналу за 23 січня 2021. Процитовано 31 січня 2021.
- Довідник «Хто є хто в Україні», видавництво «К. І.С.» [Архівовано 5 лютого 2018 у Wayback Machine.]
- ГЕРОЙ УКРАЇНИ — Тулуб Сергій Борисович [Архівовано 19 червня 2018 у Wayback Machine.]
Попередник: | 5-й Міністр вугільної промисловості України 3 червня 1998 — 15 грудня 1999 |
Наступник: |
Янко Станіслав Васильович |
Тополов Віктор Семенович |
Попередник: | 7-й Міністр вугільної промисловості України 4 серпня 2006 — 18 грудня 2007 |
Наступник: |
Тополов Віктор Семенович |
Полтавець Віктор Іванович |
Попередник: | 7-й Міністр палива та енергетики України 1999—2000 |
Наступник: |
Плачков Іван Васильович |
Єрмілов Сергій Федорович |
Попередник: | 12-й Міністр палива та енергетики України 2004—2005 |
Наступник: |
Єрмілов Сергій Федорович |
Плачков Іван Васильович |
- Народились 13 серпня
- Народились 1953
- Випускники ДонНТУ
- Герої України — кавалери ордена Держави
- Кавалери ордена князя Ярослава Мудрого V ступеня
- Кавалери ордена «За заслуги» III ступеня
- Нагороджені медаллю «За трудову доблесть»
- Заслужені діячі науки і техніки України
- Лауреати Державної премії України в галузі науки і техніки
- Міністри вугільної промисловості України
- Міністри палива та енергетики України
- Другий уряд Віктора Януковича
- Уряд Валерія Пустовойтенка
- Народні депутати України 5-го скликання
- Народні депутати України 6-го скликання
- Українські гірничі інженери
- Українські міністри
- Члени Партії регіонів
- Нагороджені почесною грамотою КМУ
- Нагороджені почесною грамотою ВРУ
- Нагороджені знаком «Шахтарська слава»
- Нагороджені знаком «Шахтарська доблесть»
- Уродженці Донецька
- Енергоатом
- Голови Черкаської облдержадміністрації