Солидарност (синдикат)
Самостални самоуправни синдикат „Солидарност” | |
---|---|
Niezależny Samorządny Związek Zawodowy „Solidarność” | |
![]() | |
![]() Августовски штрајк у Гдањском бродоградилишту Лењин | |
Оснивач | 31. август 1980. 17. септембар 1980 (1. конгрес)[1] 10. новембар 1980 (регистрован) | (признато)
Тип | Раднички покрет |
Локација | Пољска |
Седиште | Гдањск |
Руководиоци | Ана Валентинович, Лех Валенса |
Међународно чланство | ITUC, ETUC, TUAC |
Број волонтера | Скоро 10 милиона на крају прве године; преко 400.000 у 2011[2] (680,000 in 2010)[3] |
Веб-сајт | Solidarnosc.org.pl (на енглеском) |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/97/Astilleros_de_Gdansk.jpg/250px-Astilleros_de_Gdansk.jpg)
Солидарност (пољ. Solidarność), пуним именом Независни самоуправни синдикат „Солидарност“ (пољ. Niezależny Samorządny Związek Zawodowy Solidarność),[4] пољски је синдикат основан у септембру 1980. године у Гдањску, вођен од стране Леха Валенсе.[1]
Солидарност је први некомунистички контролисани синдикат у државама Варшавског пакта.[5] Током 80-их основан је као широки антибирократски социјални покрет. Влада је покушавала да уништи синдикат током ванредног стања почетком 80-их и неколико година репресије, али на крају су морали да преговарају са синдикатом. Пољски округли сто између владе и опозиције предвођене Солидарношћу довеле су до полуслободних избора 1989. године. До краја августа опозиција предвођена синдикатом Солидарност је формирана и у децембру 1990. године Валенса је изабран за председника Пољске.
Чланство синдиката достигло је врхунац од 10 милиона у септембру 1981. године,[2][3] што представља једну трећину радно способног становништва земље.[6] Лидер Солидарности Лех Валенса добио је Нобелову награду за мир 1983. године, а синдикат је широко признат као централна погонска сила у окончању комунистичке владавине у Пољској.
Осамдесетих година прошлог века, Солидарност је била широки анти-ауторитарни друштвени покрет, који је користио методе грађанског отпора да унапреди узроке радничких права и друштвених промена.[7] Покушаји владе раних 1980-их да униште унију увођењем ванредног стања у Пољској и употребом политичке репресије су пропали. Делујући потајно, уз значајну финансијску подршку Ватикана и Сједињених Држава,[8] унија је опстала и до каснијих 1980-их је ушла у преговоре са владом.
Историја
[уреди | уреди извор]Седамдесетих година пољска влада је подигла цене хране док су плате стагнирале. Овај и други стресови довели су до протеста 1976. и каснијих владиних гушења против неслагања. KOR, ROPCIO и друге групе почеле су да формирају подземне мреже како би надгледале и супротстављале се понашању владе. Синдикати су чинили важан део ове мреже.[9] Године 1979, пољска привреда се смањила први пут од Другог светског рата, за два одсто. Спољни дуг је достигао око 18 милијарди долара до 1980. године.[10]
Ана Валентинович је отпуштена из бродоградилишта у Гдањску 7. августа 1980. године, пет месеци пре него што је требало да се пензионише, због учешћа у илегалном синдикату. Ова одлука управе разбеснела је раднике бродоградилишта, који су 14. августа извели штрајк бранећи Валентиновичеву и захтевајући њен повратак. Она и Алина Пиенковска трансформисале су штрајк због питања хлеба и путера у штрајк солидарности у знак симпатија са штрајковима на другим установама.
Солидарност је настала 31. августа 1980. у бродоградилишту у Гдањску када је комунистичка влада Пољске потписала споразум којим је омогућено њено постојање. Дана 17. септембра 1980. године, преко двадесет Међуфабричких оснивачких одбора независних синдиката спојило се на конгресу у једну националну организацију, НСЗЗ Солидарност.[6] Званично је регистрована 10. новембра 1980. године.[11]
Лех Валенса и други формирали су широки антисовјетски друштвени покрет у распону од људи повезаних са католичком црквом[12] до припадника антисовјетске левице. Пољски национализам, заједно са проамеричким либерализмом, играо је важну улогу у развоју Солидарности 1980-их.[13] Солидарност се залагала за ненасиље у активностима својих чланова.[14][15] Септембра 1981. године, први национални конгрес Солидарности изабрао је Валенсу за председника[11] и усвојио републички програм, „Самоуправну републику“.[16] Влада је покушала да уништи синдикат ванредним стањем из 1981. године и вишегодишњом репресијом, али је на крају морала да почне преговоре са синдикатом.
Подршка Сједињених Држава и Западног блока
[уреди | уреди извор]У години која је претходила ванредном стању, политика Реганове администрације је подржала покрет Солидарност, водећи кампању за односе с јавношћу како би одвратила оно што је Картерова администрација видела као „непосредни потез великих совјетских војних снага у Пољску“.[17] Мајкл Рајсман са Правног факултета у Јејлу је назвао операције у Пољској као једну од тајних акција агенције CIA за промену режима током Хладног рата.[18] Пуковник Ришард Куклињски, виши официр пољског генералштаба, тајно је слао извештаје официру CIA Дејвиду Фордену.[19] Централна обавештајна агенција (CIA) преносила је око 2 милиона долара годишње у готовини Солидарности, што је укупно 10 милиона долара током пет година. Није било директних веза између CIA и Солидарности, а сав новац је каналисан преко трећих лица.[20] CIA службеницима је забрањено да се састају са лидерима Солидарности, а контакти CIA са активистима Солидарности били су слабији од AFL–CIO, који је прикупио 300.000 долара од својих чланова, који су коришћени за обезбеђивање материјала и готовине директно Солидарности, без контроле Солидарности за коришћење тога. Конгрес САД је овластио Националну задужбину за демократију да промовише демократију, а NED је доделио 10 милиона долара за солидарност.[21]
Пољска влада је донела ванредно стање у децембру 1981. године, међутим, Солидарност није била упозорена. Потенцијална објашњења за ово варирају; неки верују да је CIA затечена неспремна, док други сугеришу да су амерички креатори политике сматрали да је унутрашња репресија пожељнија од „неизбежне совјетске интервенције“.[22] Подршка CIA Солидарности укључивала је новац, опрему и обуку, коју су координирале Специјалне операције.[23] Хенри Хајд, члан обавештајног комитета Представничког дома Конгреса САД, изјавио је да су САД обезбедиле „залихе и техничку помоћ у смислу тајних новина, емитовања, пропаганде, новца, организационе помоћи и савета“.[24]
Председници
[уреди | уреди извор]- Лех Валенса — до 12. децембра 1990. године
- Маријан Крзаклевски — од 23/24. фебруара 1991. до 27. септембра 2002. године
- Јануш Шниадел — од 27. септембра 2002, поновно изабран на још 4 године 29. септембра 2006.
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б Guardian newspaper report Retrieved 22 June 2009
- ^ а б 30 lat po Sierpniu'80: "Solidarność zakładnikiem własnej historii" Архивирано 29 октобар 2013 на сајту Wayback Machine Retrieved on 7 June 2011
- ^ а б Duda za Śniadka? by Maciej Sandecki and Marek Wąs, Gazeta Wyborcza of 24 August 2010
- ^ Solidarity на сајту Енциклопедија Британика
- ^ Stanley, John (14. 4. 2015). „Sex and Solidarity, 1980–1990”. Canadian Slavonic Papers. 52 (1–2): 131—151. JSTOR 40871520. S2CID 155049801. doi:10.1080/00085006.2010.11092641.
- ^ а б "Solidarność" a systemowe przekształcenia Europy Środkowo-Wschodniej Архивирано 7 август 2013 на сајту Wayback Machine Retrieved on 7 June 2011
- ^ Smolar 2009, стр. 127–43
- ^ Tony Judt (2005). Postwar: A History of Europe Since 1945. The Penguin Press. стр. 589.
- ^ KOR: a history of the Workers' Defense Committee in Poland, 1976–1981. Berkeley: University of California Press. 1985. ISBN 0-520-05243-9.
- ^ Paczkowski, Andrzej; Byrne, Malcolm; Domber, Gregory F.; Klotzbach, Magdalena (2007). „1970s”. From Solidarity to Martial Law: The Polish Crisis of 1980–1981. Central European University Press. стр. xxix. ISBN 978-963-7326-96-7.
- ^ а б Solidarność, wielopłaszczyznowy ruch na rzecz demokratyzacji i głębokich reform ustrojowych PRL Retrieved on 7 June 2011
- ^ Steger, Manfred B (јануар 2004). Judging Nonviolence: The Dispute Between Realists and Idealists (ebook). Routledge (UK). стр. 114. ISBN 0-415-93397-8. Приступљено 9. 7. 2006.
- ^ Boduszyński, Mieczysław; Carpenter, Michael (2017-08-01). „How Polish populism explains the surge of Trump and nationalism”. The Hill.
- ^ Paul Wehr; Guy Burgess; Heidi Burgess, ур. (фебруар 1993). Justice Without Violence (ebook). Lynne Rienner Publishers. стр. 28. ISBN 1-55587-491-6. Приступљено 6. 7. 2006.
- ^ Cavanaugh-O'Keefe, John (јануар 2001). Emmanuel, Solidarity: God's Act, Our Response
(ebook). Xlibris Corporation. стр. 68. ISBN 0-7388-3864-0. Приступљено 6. 7. 2006. „Solidarity Poland nonviolence.”
- ^ Gliński, Piotr (2006). „The Self-governing Republik in the Third Republic”. Polish Sociological Review. 153 (1): 55—74. JSTOR 41274953.
- ^ MacEachin, Douglas J. (2000). US Intelligence and the Polish Crisis: 1980–1981. cia.gov. Center for the Study of Intelligence. ISBN 9781929667062. Архивирано из оригинала 13. 6. 2007. г. Приступљено 10. 6. 2019.
- ^ Arsanjani, Mahnoush H.; Cogan, Jacob, ур. (2010). Looking to the Future: Essays on International Law in Honor of W. Michael Reisman. Martinus Nijhoff Publishers. стр. 102. ISBN 978-90-04-17361-3.
- ^ Davies, Richard T. (2004). „The CIA and the Polish Crisis of 1980–1981”. Journal of Cold War Studies. 6 (3): 120—123. S2CID 57563775. doi:10.1162/1520397041447346.
- ^ Gregory F. Domber (2008). Supporting the Revolution: America, Democracy, and the End of the Cold War in Poland, 1981—1989. стр. 199. ISBN 9780549385165.[мртва веза], revised as Domber 2014, p. 110 [1].
- ^ Domber, Gregory F. (28. 8. 2014), What Putin Misunderstands about American Power, University of California Press Blog, University of North Carolina Press
- ^ MacEachin, Douglas J. "US Intelligence and the Polish Crisis 1980–1981." CIA. 28 June 2008.
- ^ Cover Story: The Holy Alliance By Carl Bernstein, TIME, February 24, 1992
- ^ Sussman, Gerald (2010). Branding Democracy: U.S. Regime Change in Post-Soviet Eastern Europe. Peter Lang. стр. 128. ISBN 978-1-4331-0531-9.
Литература
[уреди | уреди извор]- Barker, Colin (1986). Festival of the Oppressed: Solidarity, Reform and Revolution in Poland 1980–81. Bookmarks. ISBN 978-0906224274.
- Barker, Colin. "The Rise of Solidarnosc" International Socialism 108 (2005).
- Domber, Gregory G. (2016). Empowering Revolution: America, Poland, and the End of the Cold War. Dodd Mead. ISBN 978-1469629810.
- Eringer, Robert (1982). Strike for Freedom: The Story of Lech Wałęsa and Polish Solidarity. The University of North Carolina Press. ISBN 0-396-08065-0.
- Goddeeris, Idesbald (2002). The Polish Revolution: Solidarity. Yale University Press. ISBN 0-300-09568-6.
- Garton Ash, Timothy (2012). Solidarity with Solidarity: Western European Trade Unions and the Polish Crisis, 1980–1982. Lexington Books. ISBN 978-0739150719.
- Kaminski, Marek M. (2004). Games Prisoners Play. Princeton University Press. ISBN 0-691-11721-7. Архивирано из оригинала 04. 11. 2015. г. Приступљено 23. 12. 2022.
- Kenney, Patrick (2003). A Carnival of Revolution : Central Europe 1989. Princeton University Press. ISBN 0-691-11627-X.
- Kenney, Patrick (2006). The Burdens of Freedom. Zed Books Ltd. ISBN 1-84277-662-2.
- Kubik, Jan (1994). The Power of Symbols Against the Symbols of Power: The rise of Solidarity and the fall of state socialism in Poland. The Pennsylvania State University. ISBN 0-271-01084-3.
- Ledger, Robert (2016). „From Solidarity to 'Shock Therapy'. British Foreign Policy Towards Poland Under the Thatcher Government, 1980–1990.”. Contemporary British History. 30 (1): 99—118..
- Matynia, Elzbieta (2009). Performative Democracy. Paradigm. ISBN 978-1594516566.
- Osa, Maryjane (2003). Solidarity and Contention: Networks of Polish Opposition. University of Minnesota Press. ISBN 0-8166-3874-8.
- Ost, David (2005). The Defeat of Solidarity: Anger and Politics in Postcommunist Europe (ebook). Cornell University Press. ISBN 0-8014-4318-0.
- Paczkowski, Andrzej (2015). Revolution and Counterrevolution in Poland, 1980-1989: Solidarity, Martial Law, and the End of Communism in Europe. Boydell & Brewer..
- Penn, Shana (2005). Solidarity's Secret : The Women Who Defeated Communism in Poland. University of Michigan Press. ISBN 0-472-11385-2.
- Perdue, William D. (1995). Paradox of Change: The Rise and Fall of Solidarity in the New Poland. Praeger/Greenwood. ISBN 0-275-95295-9.
- Pope John Paul II, Sollicitudo rei socialis, on Vatican website
- Staniszkis, Jadwiga (1984). Poland's Self-Limiting Revolution. Princeton University Press. ISBN 9780691094038.
- Smolar, Aleksander (2009). „Self-limiting Revolution': Poland 1970–89”. Ур.: Roberts; Ash, Timothy Garton. Civil Resistance and Power Politics: The Experience of Non-violent Action from Gandhi to the Present. Oxford: OUP Oxford. ISBN 978-0-19-955201-6. Непознати параметар
|editor1-first1=
игнорисан (помоћ) - Szporer, Michael (2014). Solidarity: The Great Workers Strike of 1980. Lexington Books. ISBN 978-0739192801.
- Weigel, George (1992). The Final Revolution: The Resistance Church and the Collapse of Communism. Oxford University Press. ISBN 0-19-516664-7.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Званични веб-сајт
- Presentation on The Solidarity Phenomenon
- FAES The Polish trade Union Solidarity and the European idea of freedom
- Solidarity 25th Anniversary Press Center
- Who is Anna Walentynowicz?, a documentary film about Solidarity
- Katherine Kenning collection of Joanna Wojciechowicz papers, MSS 8081 at L. Tom Perry Special Collections, Brigham Young University. Contains materials about Wojciechowicz's participation in the Solidarity movement.
- International Conference 'From Solidarity to Freedom'
- Advice for East German propagandists on how to deal with the Solidarity movement Архивирано на сајту Wayback Machine (12. октобар 2012)
- The Birth of Solidarity on BBC
- Solidarity, Freedom and Economical Crisis in Poland, 1980–81
- Solidarność collection at the Libertarian Communist library
- Solidarność from Gdańsk to Military Repression by Colin Barker and Kara Weber (1982)
- Arch Puddington, How American Unions Helps Solidarity Win
- Motion for a resolution, the European Parliament on the 25th anniversary of Solidarity and its message for Europe
- Solidarity Lost, by Daniel Singer
- Solidarity Center Foundation – Fundacja Centrum Solidarności
- A Simple Way to Learn an Old Song A radio programme about the song "Mury", the anthem of Solidarność. In Russian with English transcript
- The Solidarity Movement: Anti-Communist, Or Most Communist Thing Ever? on Culture.pl