Јужни Курдистан
Регион Курдистан ھەرێمی کوردستان Herêmî Kurdistan | |
---|---|
![]() | |
Држава | ![]() |
Главни град | Ербил |
Површина | 40.643 km2 |
Становништво | 2015. |
— број ст. | 6,241245 |
— густина ст. | 153,56 ст./km2 |
Званични веб-сајт |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Kurdistan_2012.png/250px-Kurdistan_2012.png)
Овај чланак је део серије о историји Курда |
Историја Курда |
---|
![]() |
Јужни Курдистан (познат и као Ирачки Курдистан и Регион Курдистан) је федерална јединица у саставу Ирака, лоцирана на северу земље и призната од стране ирачке федералне владе. Главни град региона је Ербил.
Историја
[уреди | уреди извор]У прошлости су на подручју данашњег Јужног Курдистана постојале курдске кнежевине Бабан, Бадихан и Соран. У 19. веку, становницима овог региона наметнута је директна турска власт, која је трајала све до Првог светског рата, када управу над подручјем Ирака преузимају Британци. У међуратном периоду, Курди су подигли три побуне против Британаца. Између 1922. и 1924. на овом подручју је формирана краткотрајна Краљевина Курдистан.
-
Независне курдске краљевине и аутономне кнежевине око 1835. године
-
Краљевина Курдистан 1923. године
Аутономни курдски регион на северу Ирака формиран је 1970. године, споразумом курдске опозиције и ирачке владе. После устанка Курда против режима Садама Хусеина и првог заливског рата 1991. године, Курдистан постаје фактички независан од Ирака и такво стање остаје до савезничке инвазије на Ирак 2003. године, после чега се Курдистан интегрише у политички систем Ирака. Новим ирачким уставом из 2005. године, Курдистан је признат као федерални ентитет у оквиру Ирака. На референдуму 25. септембра 2017. становници Курдистана гласали су за независност(92.73% је гласало за отцепљење, док је 7,27% било против).
Курди су се на референдуму о независности 25. септембра 2017 изјаснили за са 93%. Ирачка федерална влада је одговорила затварањем ваздушног простора изнад Курдистана, а заједно са Турском и Ираном је упутила претње. Средином октобра Ирачке трупе су заузеле Киркук и још бројне градове које су Курди претходно ослободили.[1] Ове територије су заузете скоро без испаљеног метка јер су Курдске Пешмерге добиле наређење да се повлаче и не улазе у сукоб са федералним снагама. Овим је почео Трећи ирачко-курдски рат.[1][2]
-
Аутономни Курдистан 1975. године
-
Курдска федерација 1998. године
Положај и границе
[уреди | уреди извор]Јужни Курдистан се на истоку граничи са Ираном, на северу са Турском, на западу са Сиријом (Сиријским Курдистаном) и на југу са арапским делом Ирака.
Ирачка влада је признала Курдистан у границама које су контролисали Курди између 1991. и 2003. године, али су Курди током савезничке инвазије на Ирак 2003. године, проширили територију коју држе под контролом, тако да су уместо признатих 10% територије Ирака, контролисали још додатних 7%, због чега је влада Курдистана водила спор са федералном ирачком владом.
Након стварања Исламске Државе у Ираку и Сирији 2014. године, избили су ратни сукоби између Ирачког Курдистана и Исламске Државе. Курди су успели да одбране свој регион од напада исламских терориста, а проширили су и подручје под својом контролом на територије са којих се пред исламским терористима повукла ирачка војска. Ове територије укључују градове Киркук, Ханакин и Синџар, настањене курдским становништвом. Влада Ирачког Курдистана изразила је намеру да анектира ове територије након спроведених референдума.
-
Мапа Јужног Курдистана која приказује границе Курдистана из 1970. године, признате границе Курдистана из 2005. године и територије под фактичком контролом Курда 2005.
-
Модерни Курдистан 2009. године
-
Јужни Курдистан 2014.
Покрајине
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/31/Kurdistan_governorates_2012.png/250px-Kurdistan_governorates_2012.png)
Подручје Јужног Курдистана састоји се из четири покрајине:
Градови
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/34/Hawler_Castle.jpg/250px-Hawler_Castle.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Iraqi_Kurdish_National_unity_traditional_2007.jpg/250px-Iraqi_Kurdish_National_unity_traditional_2007.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/Pechmerga_2003.jpg/250px-Pechmerga_2003.jpg)
Главни и највећи град Курдистана је Ербил (1.400.000 становника), а остали већи градови су:
- Сулејманија (725.000)
- Дахук (350.000)
- Ранија (200.000)
- Заху (190.000)
- Шаклава (124.000)
- Халабџа (120.000)
- Равандуз (102.000)
- Чамчамал (100.000)
- Кој Санџак (100.000)
Демографија
[уреди | уреди извор]У Курдистану живи око 7.500.000 становника. 95% становништва чине Курди, а остало су етничке мањине.
Језик
[уреди | уреди извор]Курдски језик је службени и доминантан језик у Курдистану и користи се у школама, институцијама курдистанске владе и на телевизијским каналима. У општинама где мањине чине већинско становништво, мањински језици су такође у службеној употреби.
Религија
[уреди | уреди извор]Главна религија у региону је ислам. [1]
Политика
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Southern_and_western_kurdistan.png/250px-Southern_and_western_kurdistan.png)
Јужни Курдистан има сопствену владу, парламент, председника, премијера, војне снаге, итд. Ирачким уставом је предвиђена потпуна федерализација државе, после које би федерални региони управљали сопственим унутрашњим пословима, док би влада у Багдаду била надлежна за спољне послове. Јужни Курдистан представља први од ових региона који је формиран, а дозвољено му је и да одржава међународне односе са другим државама без уплитања Багдада. Односи са суседним државама, Турском, Сиријом и Ираном су увек били напети због чињенице да у овим државама живи бројно курдско становништво, које је у великој мери обесправљено (посебно на подручју Турске). Нерешено је и питање дефинитивних граница Јужног Курдистана, јер поред територије која је званично призната као део региона, Курди траже да у саставу региона буду и суседне територије Ирака које су у значајној мери настањене курдским становништвом. Ове територије укључују градове Киркук, Ханакин и Синџар, као и део Мосула.
Дана 25. септембра 2017. године у Ирачком Курдистану спроведен је референдум о независности, на којем је 92% становништва рекло да жели да Курдистан настави постојање као независна држава, а чему се службени Багдад противи.[3] Излазност на референдуму била је 78%.[4] Премијер Ирака — Хајдер ал-Абади раније је одбацио могућност разговора о референдуму, називајући га неуставним.[4]
Војне снаге
[уреди | уреди извор]Према ирачком уставу, Јужном Курдистану је дозвољено да има сопствене војне снаге, док закон ирачкој армији забрањује улазак на територију Јужног Курдистана. Војници Јужног Курдистана називају се именом „пешмерга“, што у преводу значи „они који се суочавају са смрћу“. „Пешмерга“ борци су у прошлости били борци за слободу и деловали су на овом подручју још од 1920-их година, а борили су се заједно са америчким трупама против режима Садама Хусеина. После пада Садамовог режима, пешмерге су играле значајну улогу у одржавању безбедности у Јужном Курдистану и другим деловима Ирака, у које су били послати због антитерористичких операција.
Привреда
[уреди | уреди извор]Привреда Јужног Курдистана је развијенија у односу на остатак Ирака, а главне привредне гране у региону су нафтна индустрија, пољопривреда и туризам. Рат са Исламском Државом негативно се одразио на курдистанску привреду.
Образовање
[уреди | уреди извор]За време претходних ирачких режима на простору Јужног Курдистана је постојао мали број основних и средњих школа у којима се настава обављала на арапском. После успоставе аутономног Јужног Курдистана, овакво стање се променило, тако да данас, поред чињенице да се настава у региону обавља на курдском језику, становници Јужног Курдистана имају и могућност да стекну високо образовање на осам универзитета који постоје у региону.
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б „Iraqi forces launch 'major' Kirkuk operation”. www.aljazeera.com. Приступљено 16. 10. 2017.
- ^ „Baghdad: Iraqi forces in full control of Kirkuk”. www.aljazeera.com. 16. 10. 2017. Приступљено 17. 10. 2017.
- ^ „Kurdi izglasali NEZAVISNOST: Objavljeni rezultati referenduma, 92 odsto zaokružilo "da"”. Telegraf.rs. 27. 9. 2017. Приступљено 29. 9. 2017.
- ^ а б „Ko su Kurdi, šta žele i zašto im velike sile to ne daju? Preživeli su Huseinov krvavi petak, a sad su "oni koji se suočavaju sa smrću" (VIDEO)”. Telegraf.rs. 27. 9. 2017. Приступљено 29. 9. 2017.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Сајт владе Јужног Курдистана Архивирано на сајту Wayback Machine (6. мај 2016)