Kispéter Mihály
Kispéter Mihály | |||||||||||||||||||||
Személyes adatok | |||||||||||||||||||||
Születési dátum | 1919. október 9. | ||||||||||||||||||||
Születési hely | Szeged, Magyarország | ||||||||||||||||||||
Halálozási dátum | 1966. január 19. (46 évesen) | ||||||||||||||||||||
Halálozási hely | Tata, Magyarország | ||||||||||||||||||||
Sírhely | Farkasréti temető (7/5-1-45) | ||||||||||||||||||||
Állampolgárság | magyar | ||||||||||||||||||||
Becenév | Kalács | ||||||||||||||||||||
Poszt | hátvéd | ||||||||||||||||||||
Felnőtt klubok1 | |||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||
Válogatottság | |||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||
Edzőség | |||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||
Díjak, elismerések | |||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||
1 A felnőtt klubokban játszott mérkőzések és gólok csak a bajnoki mérkőzések adatait tartalmazzák. | |||||||||||||||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Kispéter Mihály témájú médiaállományokat. | |||||||||||||||||||||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Kispéter Mihály (Szeged, 1919. október 9. – Tata, 1966. január 19.) válogatott labdarúgó, hátvéd, majd edző.
Pályafutása
[szerkesztés]Klubcsapatban
[szerkesztés]Szülővárosában kezdett futballozni, a Móravárosi TE csapatában. 1939-ben igazolt a Szolnoki MÁV csapatához. Tagja volt az 1941-ben magyar kupagyőztes és az 1941–42-es idényben bronzérmes csapatnak. 1941-ben a válogatottban is bemutatkozott, ami akkoriban az egyik legnagyobb elismerés volt egy vidéki játékos számára. A második világháborút követően Debrecenben játszott, majd 1947-ben, 28 évesen igazolt a Ferencvároshoz. Az 1948–49-es idényben a bajnokcsapat tagja volt. Rudas Ferenc súlyos sérülése után őt ajánlotta maga helyett csapatkapitánynak. Az 1952-es idényben, amikor a csapat nehéz, kiesés közeli helyzetbe került, a pályán és a pályán kívül is erején felül vállalt. Az egész szezonban ragyogóan játszott. A csapat sorsa az utolsó, Salgótarján elleni Üllői úti mérkőzésen dőlt el. Kispéter nem egy-két embert, egy egész csatársort lefogott. A Ferencváros 1-0-ra győzött. Egykori csapattársa, így nyilatkozott róla:
„ | A 90 perc annyira kivette minden energiáját, hogy az öltözőben percekig meg sem tudott szólalni. Ahogy erőt vett magán, felállt és sorban minden játékosnak megköszönte a helytállást. Ő köszönte meg, aki a győzelemért a legtöbbet tette… | ” |
Bár pályafutása java részét Kinizsi-mezben és piros-fehérben játszotta, a kezdeti zöld-fehér sikerek után megadatott neki, hogy úgy is fejezze be a pályafutását. Utolsó bajnoki meccsét 1956. április 21-én még a Kinizsi színeiben játszotta (1–2 a Honvéd ellen a Népstadionban), ám a Fradi híres ausztráliai túráján, immáron újra zöld-fehérben még kilenc mérkőzést játszhatott. A legutolsót, Newcastle városában, 1957. augusztus 4-én, Hongkong válogatottja ellen. A Ferencvárosban összesen 291 mérkőzésen szerepelt (215 bajnoki, 54 nemzetközi, 22 hazai díjmérkőzés) és 9 gólt szerzett (7 bajnoki, 2 egyéb).
A válogatottban
[szerkesztés]1941 és 1953 között 11 alkalommal szerepelt a válogatottban. A csúcsformáját hosszú éveken át tartotta, a válogatottban azonban a sikeres bemutatkozás után mégis mellőzték. Hiába követelte a közönség a válogatottba, ő soha nem panaszkodott emiatt. Szerényen megjegyezte, a helyén játszó másik nála is jobb. Persze, ahogy mindenki, ő is tisztában volt vele, egyetlen bűne az volt, hogy az Üllői úton játszott és ebből nem volt hajlandó engedni. Képességei és kitűnő átlagteljesítménye, megbízhatósága alapján többször is helye lett volna a válogatottban. A mellőzés azonban nem csökkentette akaraterejét. Legemlékezetesebb válogatottbeli teljesítményét 1953. október 4-én, a Bulgária elleni találkozón (1–1) nyújtotta.
Edzőként
[szerkesztés]Visszavonulása után 1957-től a Ganz-Mávag edzője lett, majd 1963-tól a Bp. Honvéd vezetőedzőjeként dolgozott. 1966. január 19-én a tatai edzőtáborban, futballozás közben végzett vele egy szívroham. Emlékére az FTC Utánpótlás Centrumában az egyik pályát Kispéter Mihály-pályának nevezték el.[2]
Sikerei, díjai
[szerkesztés]Játékosként
[szerkesztés]- Magyar bajnokság
- Magyar kupa
- győztes: 1941, 1958
- Az év labdarúgója: 1948–49
- A Magyar Népköztársaság Érdemes Sportolója (1954)[3]
Edzőként
[szerkesztés]- Magyar bajnokság
- 2.: 1963-ősz, 1964
- Magyar kupa
- győztes: 1964
Statisztika
[szerkesztés]Mérkőzései a válogatottban
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ 1949–50: ÉDOSZ SE, 1951–56: Bp. Kinizsi néven szerepelt a klub
- ↑ Kispéter Mihály-pálya - www.magyarfutball.hu. (Hozzáférés: 2009. december 14.)
- ↑ Kik lettek újabban érdemes sportolók. Népsport, (1954. április 29.)
Források
[szerkesztés]- Nagy Béla: Fradisták. Budapest: Sportpropaganda. 1981. ISBN 963-7542-44-2
- Antal Zoltán, Hoffer József: Alberttől Zsákig. Budapest: Sportkiadó. 1968. ISBN 0439001507018
- Rejtő László – Lukács László – Szepesi György: Felejthetetlen 90 percek. Budapest: Sportkiadó. 1977. ISBN 963-253-501-4
- Kispéter Mihály - www.ftcbk.eu. [2009. december 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. december 14.)
- Kispéter Mihály, Magyar életrajzi lexikon 1000–1990. Hozzáférés ideje: 2009. december 14.
- Kispéter Mihály - www.sportmuzeum.hu. [2011. július 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. december 14.)
- 90 éve született Kispéter Mihály. (Hozzáférés: 2009. december 14.)
- Pages with image sizes containing extra px
- Magyar labdarúgók
- Labdarúgóhátvédek
- A Szolnoki MÁV labdarúgói
- A DVSC labdarúgói
- A Ferencváros labdarúgói
- Az év magyar labdarúgói
- Magyar labdarúgóedzők
- Szegediek
- 1919-ben született személyek
- 1966-ban elhunyt személyek
- Magyar bajnok labdarúgók
- A Budapest Honvéd vezetőedzői
- A Farkasréti temetőben eltemetett személyek