Avalókitésvara
A sorozat témája Buddhizmus |
---|
![]() |
|
Körvonalakban |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e8/Khasarpana_Lokesvara.jpg/220px-Khasarpana_Lokesvara.jpg)
Avalókitésvara (szanszkrit: अवलोकितेश्वर, szó szerint: „Úr, aki lefelé tekint”, kínai: Kuanjin ( ), Tibeti:སྤྱན་རས་གཟིགས irodalmi tibeti:Szpjan-rasz-gzigsz, magyaros átírásban: Csenrezig,[1] japán: Kannon) bódhiszattva, aki rendelkezik az összes Buddha együttérzésével. Különféleképpen ábrázolják a különböző kultúrákban férfiként vagy nőként.
Avalókitésvara az egyik legszélesebb körben hódolt bodhiszattva a mahájána buddhizmusban, és nem hivatalosan a théraváda buddhizmusban is.
Nevének eredete
[szerkesztés]Avalókitésvara neve a következő darabokból áll össze: ava igei előrag, jelentése „le”; lok, „észre vesz, figyel” ige múlt idejű melléknévi alakja (a lokita itt aktív értelemben szerepel); valamint az ísvara, „úr”, „uralkodó” vagy „mester”. A szandhí (szanszkrit hangkombinációs szabályok) alapján az a+iśvara összetételből jön az esvara. Az egész jelentése ez alapján az „úr, aki lefelé tekint (a világra)”. A loka (világ) szó nem szerepel a névben, de a mondat utal rá.[2]
Kezdetben úgy vélték, hogy kínai nyelvre tévesen fordították le Avalokitésvara nevét Avalokitaszvara névre, amely megmagyarázza, hogy miért fordította Hszüan-cang úgy, hogy Guānzìzài (kínai: 觀自在), ahelyett, hogy Kuanjin (kínai: 觀音). Azonban a későbbi kutatások kiderítették, hogy az eredeti alak valóban Avalokitaszvara volt,[3] amelyben az a-szvara („hang, zaj”) jelentése a „hang megértője”, tehát „ő, aki le tekint a hangra” (például, az érző lények sirámaira, akiknek segítségre van szükségük; a-szvara állhat az ahr-szvara összetételből is, amelynek jelentése a „siránkozás hangja”).[4] A kínai Kuanjin fordítás pontos fordítása tehát ez. Későbbi kínai fordítások is ezt erősítik meg, Kumáradzsíva például a Kuansijin (kínai: 觀世音) kifejezést használja, amely azt jelenti, hogy „ő, aki megérti a világ sírását” — itt a lok-ot egyszerre értelmezte úgy, hogy „tekint” és „világ” (szanszkrit: loka; kínai: 世, si).[4] A végződésbe később helyettesítették be az -isvara szótagot, amely a 7. század előtti szanszkrit alakban még nem volt jelen. Az eredeti Avalokitaszvara szanszkrit nyelvű szövegtöredékekben már az 5. században is létezett.[5]
A név eredeti jelentése illeszkedik a bodhiszattva szerepének buddhista olvasatához. Az isvara végződés már erős hindu hatást mutat, amellyel általában Krisnát (vaisnavizmus) vagy Sivát (saivizmus) jelölték, mint Leghatalmasabb Urat, Teremtőt, a Világ irányítóját. Az istenek ezen tulajdonságai szálltak át a bodhiszattvákra, jóllehet Avalókitésvara üdvözítői a buddhista tanoknak megfelelően elutasították a teremtő isten fogalmát.[6]
Az Avalókitésvarát jelölő tibeti Csenrezig (Csainrészig) a csen (szem), ré (folytonosság) és szig (néz) tagokból áll. Így a teljes jelentése, az „aki mindig néz a lényekre (együtt-érző szemmel)”.[7]
Kínát leszámítva Ázsia többi részén Avalókitésvara az együttérzés bodhiszattvája vagy a Kegyelem Istennője. A koreai buddhizmusban Avalókitésvara elnevezése Kvanum vagy Kvanszeum-poszal. Szanszkrit nyelven Avalókitésvara további elnevezései: Padmapáni (a „Lótusz tartója”) vagy Lokesvara (a „Világ ura”).
Eredete
[szerkesztés]A mahájána irányzatban
[szerkesztés]A mahájána irányzat szerint Avalókitésvara bódhiszattva esküt tett, hogy nehézségek idején segíti az érző lényeket, és elodázza mindaddig saját buddhává válását, amíg minden más érző lény el nem éri a nirvánát. Az Avalókitésvarával kapcsolatos mahájána szútrák a következőek:
- Szaddharma Pundaríka-szútra (Lótusz szútra)
- Kárandavjúha-szútra
- Pradzsnyápáramitá Hrdaja-szútra (Szív-szútra)
- Mahákaruná Dháraní-szútra (Nílakantha Dháraní)
- Avalókitésvara Ekádasamukha Dháraní-szútra
- Csundí Dháraní szútra
A Lótusz szútra (szanszkrit: Szaddharma Pundaríka-szútra) elfogadottan a legkorábbi szútra Avalókitésvara tanításairól.[8] Ezek a szútra 25. fejezetében találhatóak, a Avalókitésvara univerzális kapuja (kínai: 觀世音菩薩普門品). Ez a fejezet Avalókitásvarát együtt-érző bodhiszattvaként ábrázolja, aki meghallja az érző lények sirámait, és aki fáradhatatlanul segít azoknak, akik segítségül hívják őt. Összesen 33 különböző megtestesülését említi a szöveg, amelyek közül mindegyik egy tudatállapotnak felel meg. A szövegben egymás mellett szerepel próza és vers.[9]
Amikor Fa-hszien ( ) kínai szerzetes ellátogatott az indiai Mathura városába i.sz. 400 körül, Avalokitésvarát üdvözítő szerzetesekről számolt be.[10] Három évszázaddal később Hszüan-cang ( ) indiai látogatása során mindenféle világi embert, szerzetest és királyt látott Avalókitésvara szobra előtt áldozni.[10] Avalókitésvara népszerű maradt Indiában egészen a 12. századig, amikor a muszlimok elfoglalták ezeket a területeket és lerombolták a kolostorokat.[10]
Kínában és Kelet-Ázsiában népszerű Avalókitésvara 18-karú megjelenítése, amelyet Csundínak neveznek. Az ábrázolásmód az indiai ezoterikus buddhizmusból ered. Csundít úgy is nevezik, hogy „Csundí Buddha-Anya” vagy „Csundí Bhagavatí”.[11]
A tientaj iskolában Avalókitésvara hat alakját különböztetik meg. A bodhiszattva mind a hat tulajdonsága a hat létbirodalom megfelelő akadályait hárítja el: pokollakók, éhes szellemek, állatok, emberek, aszúrák (félistenek), és dévák (istenek). A hat tulajdonság:
- Hatalmas együttérzés
- Hatalmas szerető-kedvesség
- Oroszlán-bátorság
- Egyetemes fény
- Dévák és emberek vezetője
- A hatalmas mindenhol jelenlevő Brahman
A tibeti buddhizmusban
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/Chenrezigthangka.jpg/220px-Chenrezigthangka.jpg)
A tibeti hagyományokban Avalókitésvara alakját két forrás táplálja. Az egyik szerint egy előző világkorban (kalpa) egy együtt-érző buddhista szerzetesből vált bodhiszattvává és ebben a világkorban vált Avalókitésvarává. A másik forrás szerint (amely az előzővel nincs ütközésben) Avalókitésvara az együttérzés egyetemes megtestesülése, aki ugyanaz a Brahma, aki meggyőzte Sákjamuni Buddhát megvilágosodása után, hogy maradjon a Földön és tanítson. Ezután a déva birodalomban Buddha egyik legfőbb tanítványa lett.
A tibeti buddhizmusban Avalókitésvara hét alakját különböztetik meg:
- Amoghapása: nem üres háló vagy lasszó.
- Szahaszrabhudzsalokesvara : 1000-karú és 1000-szemű,
- Hajagriva: lófejű
- Ekadaszamukha: 11-arcú
- Csundí
- Csintamani-csakra: a legfőbb erő kereke
- Árja Avalókitésvara: hatalmas együtt-érző Avalókitésvara;[12][13]
A théraváda irányzatban
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/Thousand_Armed_Avalokitesvara_-_Guanyin_Nunnery_-_1.jpeg/220px-Thousand_Armed_Avalokitesvara_-_Guanyin_Nunnery_-_1.jpeg)
Avalókitésvara bodhiszattva üdvözítése Srí Lankán a mai napig élő szokás. Helyi elnevezése Nátha.[14] Egyes nyugati tanulmányokat folytató théraváda megkísérelte Náthát Maitréja bodhiszattvával azonosítani. Azonban a hagyományok és az alapvető ikonográfia alapján, beleértve a korona elején szereplő Amitábha Buddha képét, Náthát Avalókitésvarával azonosítják.[15]
Ezerkarú Avalókitésvara
[szerkesztés]Egy buddhista történet szerint Avalókitésvara fogadalmat tett, hogy addig nem fog pihenni, amíg az összes érző lényt meg nem szabadítja a szamszára összes szenvedéseitől. Nagy nehézségekkel nézett szembe, miközben elmélkedés közben tizenegy darabra esett szét a feje. A helyzetet látva Amitábha Buddha tizenegy fejet adott neki, hogy jobban meghallhassa a szenvedők hangját. Így Avalókitésvara valóban jobban képes volt mindenki panaszát meghallani, azonban két karja szerteszét szakadt a nagy igyekezet közben. Ekkor kapott Amitábha Buddhától ezer kart.[16]
A szecsuani Pao'en templomban az ezerkarú bodhiszattva rendkívüli szobra található. Az alkotás példa a Ming-dinasztia korának díszes szobrászatára.[17][18]
Testöltései
[szerkesztés]Avalókitésvara rengeteg formában öltött testet (köztük bölcsesség istenek (vidják) formájában). Ezek közül a legáltalánosabbak:
Szanszkrit | Jelentése | Jellemzése |
---|---|---|
Arjavalokitésvara | Szent Avalokitésvara | A bodhiszattva gyökér formája |
Ekádasamukha | tizenegy-arcú Avalokitésvara | tízzel több arc, hogy mind a 10 létsíkon tanítson |
Sahasra-bhuja Sahasra-netra | ezerkarú, ezerszemű Avalokitésvara | Very popular form: sees and helps all |
Csintámani-csakra | Kívánság-teljesítő Avalokitésvara | Tartja az ékszeres csintamani kereket |
Hajagríva | Lófejű Avalokitésvara | Haragos alak; egyidőben bodhiszattva és bölcsességkirály |
Csundí | Anya istennő Avalokitésvara | Sok karral ábrázolják |
Amoghapása | Avalókitésvara kötéllel és hálóval | |
Bhrkuti | Félelmetes szemekkel | |
Pándaravásziní | Fehér és tiszta | |
Parnasabarí | Levelekből készült köpennyel | |
Rakta Sadaksarí | Hat vörös szótag | |
Svetabhagavatí | Fehér-testű | |
Udaka-srí | Kedvez a víznek |
Galéria
[szerkesztés]-
Avalókitésvara egy indiai barlang falán, adzsantai barlangtemplomok, 6. század
-
Kambodzsai Avalokitésvara-szobor, homokkő, 7. század
-
Nyolckarú Avalokitésvara, 12–13. század körül (Bàyon)
-
Avalókitésvara Bingin Jungutból, 8–9. század körül, Dél-Szumátra
-
Padmapani bronz mellszobra, 8. század, Dél-Thaiföld
-
Avalókitésvara szobra Malajziában, Bidor, 8–9. század
-
Avalókitésvara szobra Kínában, 1025 körül
-
Avalókitésvara koreai festménye. Kagami Dzsindzsja, Japán, 1310 körül
-
Nepáli Avalokitésvara-szobor hat karral, 14. század
-
Meditáló Avalókitésvara festménye, 16. század
-
Avalókitésvara bíbor- és aranyfán, restaurálva: 1656-ban, Vietnám
-
11-arcú Avalókitésvara tibeti ábrázolása
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ KNMH 448. o.
- ↑ Studholme p. 52-54, 57.
- ↑ *Lokesh Chandra (1984. szeptember 1.). „The Origin of Avalokitesvara”. Indologica Taurinenaia XIII (1985-1986), 189-190. o, Kiadó: International Association of Sanskrit Studies. [2014. június 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. július 26.)
- ↑ a b Pine, Red. The Heart Sutra: The Womb of the Buddhas (2004) Shoemaker 7 Hoard. ISBN 1-59376-009-4 pg 44-45
- ↑ Studholme p. 52-57.
- ↑ Studholme p. 30-31, 37-52.
- ↑ Bokar Rinpoche. Chenrezig Lord of Love - Principles and Methods of Deity Meditation. San Francisco, California: Clearpoint Press, 15. o. (1991). ISBN 0-9630371-0-2
- ↑ Huntington, John (2003). The Circle of Bliss: Buddhist Meditational Art: p. 188
- ↑ Baroni, Helen (2002). The Illustrated Encyclopedia of Zen Buddhism: p. 15
- ↑ a b c Ko Kok Kiang. Guan Yin: Goddess of Compassion. 2004. p. 10
- ↑ Studholme, Alexander (2002). The Origins of Oṃ Maṇipadme Hūṃ: A Study of the Kāraṇḍavyūha Sūtra: p. 175
- ↑ Elisabetta Chiodo, The Mongolian Manuscripts on Birch Bark from Xarbuxyn Balgas in the Collection of the Mongolian Academy of Sciences, Vol 1, Otto Harrassowitz Verlag, 2000, p. 137
- ↑ Lokesh Chandra, The Thousand-armed Avalokiteśvara, Vol 1, Abhinav Publications, 1988, p.43
- ↑ Baruah, Bibhuti. Buddhist Sects and Sectarianism. 2008. p. 137
- ↑ Art & Archaeology - Sri Lanka - Bodhisattva Avalokiteshvara
- ↑ Venerable Shangpa Rinpoche: Arya Avalokitesvara and the Six Syllable Mantra. Dhagpo Kagyu Ling. [2007. szeptember 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. október 17.)
- ↑ Guxi, Pan. Chinese Architecture -- The Yuan and Ming Dynasties, English Ed., Yale University Press, 245–246. o. (2002). ISBN 0-300-09559-7
- ↑ Bao Ern Temple, Pingwu, Sichuan Province. [2012. október 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. június 13.)
Források
[szerkesztés]- Alexander Studholme: The Origins of Om Manipadme Hum. Albany NY: State University of New York Press, 2002, ISBN 0-7914-5389-8.
- Jérôme Ducor, Le regard de Kannon, Gollion: Infolio éditions / Genève: Musée d'ethnographie de Genève, 2010, 104 pages avec ill. couleur, ISBN 978-2-88474-187-3.
- Chün-fang Yü, Kuan-Yin: The Chinese Transformation of Avalokitesvara, Columbia University Press (2001), ISBN 978-0-231-12029-6.
- James P. McDermott, Buddha in the Crown: Avalokitesvara in the Buddhist Traditions of Sri Lanka, Journal of the American Oriental Society, 119 (1), 195 (1999).
- Kubo Tsugunari, Yuyama Akira (tr.) The Lotus Sutra. Revised 2nd ed. Berkeley, Calif.: Numata Center for Buddhist Translation and Research, 2007. ISBN 978-1-886439-39-9
- Getty, Alice: The gods of northern Buddhism: their history, iconography and progressive evolution through the northern Buddhist countries, Oxford Clarendon Press 1914 Internet Archive
- Holt, John. Buddha in the Crown: Avalokitesvara in the Buddhist Traditions of Sri Lanka, Oxford University Press, New York, 1991. ISBN 0195064186