פסגת מלטה
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/President_Bush_has_lunch_with_Soviet_President_Gorbachev_aboard_the_Maxim_Gorky_during_the_Malta_Summit_-_NARA_-_186405.tif/lossy-page1-220px-President_Bush_has_lunch_with_Soviet_President_Gorbachev_aboard_the_Maxim_Gorky_during_the_Malta_Summit_-_NARA_-_186405.tif.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Malta_Summit_-_Bush_Gorbachev_Meeting_Monument.jpeg/220px-Malta_Summit_-_Bush_Gorbachev_Meeting_Monument.jpeg)
פסגת מלטה הייתה מפגש פסגה בין נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש לבין המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית מיכאיל גורבצ'וב ב-2–3 בדצמבר 1989, מספר שבועות בלבד לאחר נפילת חומת ברלין. במהלך מפגש הפסגה, הכריזו בוש וגורבצ'וב על סיומה של המלחמה הקרה. דיווחי חדשות מאותה התקופה התייחסו לפסגת מלטה כאחת החשובות ביותר מאז סוף מלחמת העולם השנייה, כאשר נפגשו ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, המזכיר הכללי של ברית המועצות יוסיף סטלין ונשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט וסיכמו על תוכניות לאירופה בועידת יאלטה.
נקודות השיא של הפסגה
[עריכת קוד מקור | עריכה]ברנט סקוקרופט וחברים אחרים בממשל האמריקני היו מודאגים בתחילה מכך שהפסגה המתוכננת במלטה מקדימה את המאוחר וכי היא תייצר ציפיות גבוהות אך לא תוביל לתוצאות משמעותיות מהצד הסובייטי. עם זאת, נשיא צרפת פרנסואה מיטראן, ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר, מנהיגים אחרים באירופה וחברי מפתח בקונגרס של ארצות הברית לחצו על הנשיא בוש להיפגש עם גורבצ'וב.[1]
לא נחתמו הסכמים במהלך פסגת מלטה. מטרתה העיקרית הייתה לספק לשתי מעצמות העל, ארצות הברית וברית המועצות, הזדמנות לדון בשינויים המהירים המתרחשים באירופה עם הרמת מסך הברזל, שהפריד את הגוש המזרחי ממערב אירופה במשך ארבעה עשורים. הפסגה נתפשת כסיומה הרשמי של המלחמה הקרה. לכל הפחות, סימנה הפסגה את הפחתת המתחים שהיו סימן ההיכר של אותה התקופה ונקודת מפנה משמעותית ביחסי מזרח-מערב. במהלך הפסגה הביע הנשיא בוש את תמיכתו ביוזמת הפרסטרויקה של גורבצ'וב וברפורמות אחרות בגוש הקומוניסטי.
בפסגה, העניק נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש לכל משתתפי הוועידה כשי חתיכה מחומת ברלין. החתיכות נאספו כחלק ממשימה נשיאותית שבה נשלחו שני טייסים וארבעה חיילים עם פטישים לברלין שם נאספו 180 ק"ג של חומה; 90 ק"ג ניתנו לנשיא ו90 ק"ג ניתנו ל-207th Aviation Company.
בנאום במסיבת עיתונאים משותפת הודיע המנהיג הסובייטי:
The world is leaving one epoch and entering another. We are at the beginning of a long road to a lasting, peaceful era. The threat of force, mistrust, psychological and ideological struggle should all be things of the past.
I assured the President of the United States that I will never start a hot war against the USA.
בתגובה אמר הנשיא בוש:
We can realise a lasting peace and transform the East-West relationship to one of enduring co-operation. That is the future that Chairman Gorbachev and I began right here in Malta.
משתתפי הפסגה
[עריכת קוד מקור | עריכה]מלבד בוש וגורבצ'וב, נכחו בפסגת מלטה:
משלחת ברית המועצות:
- מרשל ברית המועצות סרגיי אחרומייב, יועץ לענייני צבא של גורבצ'וב
- אלכסנדר בסמרטנייך, סגן שר החוץ הסובייטי
- אנטולי דוברינין, שגריר ברית המועצות בארצות הברית מ-1962 עד 1986
- אדוארד שוורדנדזה, שר החוץ הסובייטי
- אלכסנדר יאקובלב, אידיאלוג ראשי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ויו"ר ועדת המדיניות הבינלאומית של הוועידה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית
משלחת ארצות הברית:
- ג'יימס בייקר, מזכיר החוץ של ארצות הברית
- רוברט בלקוויל, אז עוזר מיוחד לנשיא לענייני ביטחון לאומי ומנהל בכיר לענייני אירופה וסובייטי במועצה לביטחון לאומי
- ג'ק פ. מטלוק הבן, שגריר ארצות הברית בברית המועצות
- קונדוליזה רייס, אז מנהלת לענייני ברית המועצות ומזרח אירופה במועצה לביטחון לאומי
- ברנט סקוקרופט, יועץ לביטחון לאומי בארצות הברית
- ריימונד סייץ, עוזר מזכיר החוץ של ארצות הברית לענייני אירופה וקנדה
- ג'ון ה. סונונו, ראש הסגל של הבית הלבן
- מרגרט טוטווילר, עוזרת מזכירת המדינה האמריקאית לענייני ציבור ודוברת המחלקה
- פול וולפוביץ, סגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית למדיניות
- רוברט זוליק, יועץ מחלקת המדינה של ארצות הברית
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- McGeorge Bundy, "From Cold War Toward Trusting Peace", בתוך Foreign Affairs : America and the World 1989/1990, Vol. 69, מס' 1.
- חדשות BBC : "1989 - פסגת מלטה מסיימת את המלחמה הקרה".
- CNN : ראיונות מלחמה קרה, פרק 23: "החומה יורדת", ראיון עם ג'ורג' הוו בוש
- CNN : ראיונות למלחמה קרה, פרק 24: תמלילים מפסגת מלטה
- דייוויד הופמן, "בוש וגורבצ'וב מברכים על שיתוף פעולה חדש", וושינגטון פוסט (4 בדצמבר 1989)
- ריצ'רד לאקאיו, "הפיכת חזיונות למציאות", בזמן (מקוון): 11 בדצמבר 1989
- רומש רטנסר, "קונדי רייס לא יכול להפסיד", בזמן (מקוון): 20 בספטמבר 1999
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]
ג'ורג' הרברט ווקר בוש | ||
---|---|---|
משפחה | פרסקוט בוש (אב) • ברברה בוש (אישה) • ג'ורג' ווקר בוש (בן) • ג'ב בוש (בן) | ![]() |
מקומות מגורים | בית הילדות של ג'ורג' ווקר בוש • מתחם בוש | |
פעילות מוקדמת | צי ארצות הברית • אוניברסיטת ייל • אחוות הגולגולת והעצמות • המפלגה הרפובליקנית • בית הנבחרים • שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות • סוכנות הביון המרכזית • סגן נשיא ארצות הברית | |
הנצחה | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים ג'ורג' בוש • נמל התעופה הביניבשתי ג'ורג בוש | |
נשיא ארצות הברית ה-41 | ||
מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 1980 • הבחירות לנשיאות 1988 • הבחירות לנשיאות 1992 | |
קבינט | דן קווייל (סגן הנשיא) • ג'יימס בייקר (מזכיר המדינה) • לורנס איגלברגר (מזכיר המדינה) • דיק צ'ייני (מזכיר ההגנה) • ברנט סקוקרופט (היועץ לביטחון לאומי) | |
אירועים מרכזיים | הפלישה האמריקאית לפנמה (1989) • פסגת מלטה (1989) • ועידת מדריד (1991) • מלחמת המפרץ (1990-1991) • מלחמת האזרחים בסומליה (החל מ-1992) • הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (החל מ-1992) |