Cyrilice
Cyrilice | |
---|---|
![]() | |
Typ | Abeceda |
Mluvené jazyky | Národní písmo:
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Časové období | ~od 940 n. l. — současnost |
Předchůdce |
Fénické písmo
|
Sestry | Latinka Koptské písmo Arménské písmo Gruzínské písmo Hlaholice |
Rozsah unicode | U+0400–U+04FF U+0500–U+052F U+2DE0–U+2DFF U+A640–U+A69F |
ISO 15924 | Cyrl |
Poznámka: Tato stránka může obsahovat fonetické symboly IPA v kódování Unicode. |
Cyrilice (též cyrilika) je písmo původně vytvořené pro zápis staroslověnštiny a posléze používané pro zápis církevní slovanštiny, která na staroslověnštinu navázala. Cyrilici sloužila za vzor velká řecká abeceda. V češtině se označení „cyrilice“ často užívá jen pro starou formu tohoto písma, sloužící k zápisu staroslověnštiny a církevní slovanštiny, kdežto národní abecedy, které vývojem cyrilice vznikly, se označují jako azbuka. Slovo azbuka je zkratkou, utvořenou ze začátečních hlásek názvů prvních písmen abecedy: a (az), b (buki); obdobně jsou odvozena i pojmenování jiných písemných soustav, např. „abeceda“, „alfabeta“, „alefbet“, „abugida“ nebo „bopomofo“.
Cyrilice se používá pro zápis sedmi živých slovanských jazyků: bulharštiny, makedonštiny, srbochorvatštiny (resp. srbštiny, černohorštiny a částečně i bosenštiny), ukrajinštiny, běloruštiny, rusínštiny a ruštiny; jakož i mnoha neslovanských jazyků na území bývalého Sovětského svazu (kyrgyzština, tatarština, baškirština, čečenština, čuvaština atd.) a jeho satelitních států (mongolština). Do roku 1860 se cyrilice používala i v Rumunsku, až do roku 1989 také v Moldavsku, kde byla pak nahrazena latinkou.[1] Na latinku také přešly některé další jazyky států vzniklých rozpadem SSSR, např. azerština, turkmenština, uzbečtina a kazaština.
Historie
[editovat | editovat zdroj]Přestože podle názvu písma se může zdát, že by tvůrcem cyrilice mohl být svatý Cyril (Konstantin), není tomu tak. Cyril vytvořil složitější a starší písmo hlaholici v 60. letech 9. století, zatímco cyrilice vznikla až koncem 9. století v Bulharsku (Cyrillus et Methudius inventis Bulgarorum litteris) jako výraz jasného příklonu k byzantské kulturní sféře, o nějž usilovali zejména řečtí duchovní na slovanských územích. Cyrilice jim byla díky svému původu v řeckém písmu bližší; je navíc jednodušší a praktičtější než hlaholice. Autorství cyrilice se sice připisuje Metodějovu žáku Klimentovi Ochridskému, důkazy však chybí. Pravděpodobnější ale bude, že autorem byl žák sv. Metoděje Konstantin zvaný Presbyter, který působil v novém hlavním městě První bulharské říše v Preslavi jako biskup. Tady bylo hlaholské písmo nahrazené cyrilikou.
V 11. století se těžiště slovanské vzdělanosti přeneslo z Bulharska do Kyjeva, odkud se cyrilice šířila dále.
Zásadní reforma církevně-slovanské cyrilice byla provedena v Rusku za Petra Velikého v letech 1708–1711, kdy byla některá písmena upravena (Ѧ na Я) a jiná méně používaná písmena vypuštěna (Ѯ, Ѱ, Ѡ). Toto písmo nazývané graždanka („občanské písmo“) odpovídalo už tvary současnému písmu používanému v Rusku. Protože to však představovalo určité přiblížení k latince (latinizace), bylo zpočátku odmítáno zejména v církevní sféře. Později se však prosadilo i u ostatních pravoslavných Slovanů. Poslední úprava písma v Rusku byla provedena v letech 1917–1918, kdy byla čtyři méně používaná písmena (I/i, Ѣ/ѣ, Ѳ/ѳ, Ѵ/ѵ) z azbuky vypuštěna.
Znaky
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Cyrillic_alphabet_world_distribution.svg/220px-Cyrillic_alphabet_world_distribution.svg.png)
Původní cyrilice
[editovat | editovat zdroj]Původní cyrilice kolem roku 900 vypadala takto:
![Cyrilice kolem roku 900.](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/75/Cyrilice-900.png)
Tvary písmen a pořadí abecedy v církevní slovanštině ruské redakce:
![Tvary písmen a pořadí abecedy v církevní slovanštině ruské redakce.](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/Csl_azbuka.png/605px-Csl_azbuka.png)
Názvy písmen (ke každému písmenu bylo přiřazeno slovo, má se za to, že existovala báseň, kde se tato slova vyskytovala): az – buki – vedi – glagol’ – dobro – jesť – živjote – dzelo – zemlja – iže – i – kako – ljudi – myslete – naš – on – pokoj – rcy – slovo – tvjordo – uk – fert – cher – omega – červ’ – cy – ša – šta – jer – jery – jer’ – jať – ju – ja – jotované jesť – malý jus – jotovaný malý jus – velký jus – jotovaný velký jus – ksi – psi – fita – ižica.
Moderní cyrilice
[editovat | editovat zdroj]Tvar písmen se během času měnil, některá písmena zanikla úplně, jiná se pro potřeby nových jazyků zavedla. Vzhled a pořadí písmen v abecedě (tj. azbuce) se rovněž liší zdroj od zdroje. Znaky, které se nevyskytují v ruské azbuce, anebo mají jinou výslovnost, jsou doplněné v závorce o informaci o významu (nejdříve český či nejbližší ekvivalent, a pak popis v IPA, je-li ovšem k dispozici).
Běloruská | А | Б | В | Г (H) | Д | Е | Ё | Ж | З | І | Й | К | Л | М | Н | |||||||
Bulharská | А | Б | В | Г | Д | Е | Ж | З | И | Й | К | Л | М | Н | ||||||||
Makedonská | А | Б | В | Г | Д | Ѓ (đ) | Е | Ж | З | Ѕ (Dz) | И | Ј | К | Л | Љ (Lj) | М | Н | |||||
Ruská | А | Б | В | Г | Д | Е | Ё | Ж | З | И | Й | К | Л | М | Н | |||||||
Srbská | А | Б | В | Г | Д | Ђ (đ) | Е | Ж | З | И | Ј | К | Л | Љ (Lj) | М | Н | ||||||
Ukrajinská | А | Б | В | Г (H) | Ґ (G) | Д | Е | Є (Ě) | Ж | З | И (Y) | І | Ї (ji) | Й | К | Л | М | Н |
Běloruská | О | П | Р | С | Т | У | Ў (Ł) | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Ы | Ь | Э | Ю | Я | |||||
Bulharská | О | П | Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ (Št/ʃt) | Ъ (ă/ə) | Ь | Ю | Я | ||||||
Makedonská | Њ (Ň) | О | П | Р | С | Т | Ќ (Ć) | У | Ф | Х | Ц | Ч | Џ (Dž) | Ш | ||||||||
Ruská | О | П | Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я | ||||
Srbská | Њ (Ň) | О | П | Р | С | Т | Ћ (Ć) | У | Ф | Х | Ц | Ч | Џ (Dž) | Ш | ||||||||
Ukrajinská | О | П | Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ь | Ю | Я |
Zde je přehled základní, majuskulní podoby („velká písmena“):
písmeno | název | přepis | výslovnost | výslovnost v ruské církevní slovanštině |
А | azъ | A | [a] | [a] |
Б | buky | B | [b] | [b] |
В | vědi | V | [v] | [v] |
Г | glagoľь | G | [g] | [γ] |
Д | dobro | D | [d] | [d] |
Е | estь | E | [ɛ] | [jɛ] (na začátku slova se psalo písmeno Є) |
Ж | živěte | Ž | [ʒ] | [ʒ] |
Ѕ | dzělo | Dz | [ʣ] | [z] |
З | zemlja | Z | [z] | [z] |
И | iže | I | [i] | [i] (s variantou Й [j]) |
І | ї | Ï | [i] | [i] |
К | kako | K | [k] | [k] |
Л | ljudje | L | [l] | [l] |
М | myslite | M | [m] | [m] |
Н | našь | N | [n] | [n] |
О | onъ | O | [o] | [o] (na začátku slova se psalo písmeno Ѻ) |
П | pokojь | P | [p] | [p] |
Р | rьcy | R | [r] | [r] |
С | slovo | S | [s] | [s] |
Т | tvrьdo | T | [t] | [t] |
Ѹ | ukъ | U | [u] | [u] (na začátku slova se psalo písmeno ОУ) |
Ф | frьtъ | F | [f] | [f] |
Х | chěrъ | Ch | [x] | [x] |
Ѡ | otъ | Ō | [o:] | [o] (většinou se používala varianta Ѿ [ot]) |
Ц | cy | C | [ʦ] | [ʦ] |
Ч | červь | Č | [ʧ] | [ʧ] |
Ш | ša | Š | [ʃ] | [ʃ] |
Щ | šta | Šč | [ʃt] | [ʃʧ] |
Ъ | jerъ | Ъ | [ʌ] | nevyslovuje se |
Ы | jery | Y | [y] | [y] |
Ь | jerь | Ь | [ɪ] | měkčí předcházející souhlásku, nevyslovuje se |
Ѣ | jatь | Ě | [jæ] | [je], na začátku slova [ja] |
Ю | ju | Ju | [ju] | [ju] |
Я | ja | Ja | [ja] | [ja], psalo se jen na začátku slova (jinak se používal malý jus - Ѧ) |
Ѥ | je | Je | [je] | nepoužívalo se |
Ѧ | ęsъ (malý jus) | Ę | [ɛ̃] | [ja] |
Ѩ | jęsъ (jotovaný malý jus) | Ję | [iɛ̃] | nepoužíval se |
Ѫ | ǫsъ (velký jus) | Ǫ | [ɔ̃] | nepoužíval se |
Ѭ | jǫsъ (jotovaný velký jus) | Jǫ | [iɔ̃] | nepoužíval se |
Ѯ | ksi | Ks, Ξ | [ks] | [ks] |
Ѱ | psi | Ps, Ψ | [ps] | [ps] |
Ѳ | fita | Th, Θ | [t,θ,f] | [f] |
Ѵ | ižica | Ÿ | [ɪ,y] | [i] |
Ižica se vyslovovala V po A a E, jinak I. Jer (tvrdý znak) zřejmě odpovídá dnešní výslovnosti v bulharštině, tj. šlo o podobnou samohlásku jako v anglickém jazyce „a“. Často se psal na konci slov, která by jinak končila souhláskou, např. богъ = bůh.
Co do počtu uživatelů je dnes nejrozšířenější ruská cyrilice, tzv. azbuka, která obsahuje následující znaky:
А | Б | В | Г | Д | Е | Ё | Ж | З | И | Й |
К | Л | М | Н | О | П | Р | С | Т | У | Ф |
Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |
- Ukrajinština používá navíc písmena Є, І, Ї, Ґ; naopak nepoužívá např. Ё, Ъ, Ы, Э. Г se v ní nečte G, ale H.
- Běloruština používá navíc písmena І, Ў, Ґ; Ў se čte podobně jako polské Ł; nepoužívá např. И, Щ, Ъ. Г se v ní nečte G, ale H přesněji jako ostré CH [ɣ]
- Srbština používá Ј místo Й a nepoužívá písmena Ю, Я. Navíc má Ђ (Đ), Ћ (Ć), Љ (Lj), Њ (Nj) a Џ (Dž) – písmena v závorce jsou jejich ekvivalenty v srbské/chorvatské latince.
- Černohorština používá Ј místo Й a nepoužívá písmena Ю, Я. Navíc má Ђ (Đ), Ћ (Ć), Љ (Lj), Њ (Nj), Џ (Dž), С́ (Ś), З́ (Ź) – písmena v závorce jsou jejich ekvivalenty v černohorské latince.
- Makedonština po vzoru srbštiny používá Ј místo Й a nepoužívá písmena Ю, Я. Navíc má Љ (Lj), Њ (Nj), Ѕ (Dz) a Џ (Dž), místo Ђ má Ѓ a místo Ћ má Ќ – písmena v závorce jsou jejich ekvivalenty v latince.
- Bulharština čte Щ jako Št, ne Šč; Ъ v ní reprezentuje stejnou samohlásku jako rumunské Ă.
- Mongolština má navíc znaky Ө/ө, Ү/ү (někdy se píše jako V/v). Písmena Ж (Ž) a З (Z) se čtou a vyslovují jako Dž a Dz.
Následující tabulka minuskulní azbuky („malá písmena“) ukazuje rozdíly mezi kolmým a kurzívním písmem ruské azbuky. Některé kurzívní znaky jsou značně odlišné.
а | б | в | г | д | е | ё | ж | з | и | й | к | л | м | н | о | п | р | с | т | у | ф | х | ц | ч | ш | щ | ъ | ы | ь | э | ю | я |
а | б | в | г | д | е | ё | ж | з | и | й | к | л | м | н | о | п | р | с | т | у | ф | х | ц | ч | ш | щ | ъ | ы | ь | э | ю | я |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Cyrillic_cursive.png/250px-Cyrillic_cursive.png)
V bulharštině se často vyskytují v tištěném textu písmena v tzv. „rukopisném stylu“[2], ve kterém jsou některá písmena naprosto odlišná i v základním (kolmém) typu písma a který je podobný kurzivě. V tomto stylu se písmeno д píše podobně jako malé „g“ v latince, písmeno т jako malé „m“ v latince, písmeno и jako malé „u“ v latince, písmeno п jako malé „n“ v latince, písmeno г jako zrcadlově otočené „s“ v latince, písmeno к jako malé „k“ v latince a písmeno л se píše podobně jako vzhůru nohama obrácené „v“ tedy podobně jako řecká Λ.[3][4]
Číslice cyrilice
[editovat | editovat zdroj]Číslice cyrilice je číselná soustava odvozená od cyrilice, která vznikla v První bulharské říši na konci 10. století. Soustava se používala v První bulharské říši a u jižních a východních Slovanů.[5] Tento systém byl používán v Rusku nejpozději až do počátku 18. století, kdy ho Petr Veliký nahradil v rámci své iniciativy občanské reformy písma arabskými číslicemi.[6][7] Číslice cyrilice hrály také roli v plánech měnové reformy Petra Velikého, stříbrné kopějky vydané po roce 1696 a strojně ražených mincí vydaných mezi 1700 a 1722 s vepsaným datem pomocí číslic cyrilice.[8] Do roku 1725 byly ruské imperiální mince převedeny na arabské číslice.[9] Číslice cyrilice lze stále nalézt v knihách napsaných v jazyce církevní slovanštiny.[10]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ FAUCHEUX, Chase. Language classification and manipulation in Romania and Moldova [online]. [cit. 2021-10-20]. Dostupné online.
- ↑ Richard Watkins, Christopher Deliso: Bulharsko. Praha : Svojtka & Co., 2008, 356 s.
- ↑ Varovný nápis „Pušeneto vredi seriozno na Vas i na drugite okolo Vas“ na cigaretách P Prestige (Bulgarian version) (Silver) KS-20-H - Bulgaria
- ↑ Bulgarian MPs pass bill introducing graphic tobacco packaging
- ↑ DEJIĆ, Mirko. How the old Slavs (Serbs) wrote numbers. BSHM Bulletin: Journal of the British Society for the History of Mathematics. 2013, s. 2–17. ISSN 1749-8430. DOI 10.1080/17498430.2013.805559.
- ↑ CHRISOMALIS, Stephen. Numerical Notation: A Comparative History. Cambridge, England: Cambridge University Press, 2010. Dostupné online. ISBN 978-1-139-48533-3. S. 180–182.
- ↑ YEFIMOV, Vladimir. Language Culture Type: International Type Design in the Age of Unicode. Redakce Berry John D.. New York City: Graphis Press, 2002. Dostupné online. ISBN 978-1932026016. Kapitola Civil Type and Kis Cyrillic, s. 369–147.
- ↑ TEPLYAKOV, Sergei. How To Identify & Interpret Cyrillic Dates on Russian Coins of Peter I The Great [online]. 2011 [cit. 2016-12-30]. Dostupné online.
- ↑ LORKOVIĆ, Tatjana. Coins and Medals of Imperial Russia [online]. Yale University Library, 2003 [cit. 2016-12-30]. Dostupné online.
- ↑ LOOIJEN, Maarten. Over Getallen Gesproken/Talking About Numbers. 2nd. vyd. Zaltbommel, Netherlands: Van Haren Publishing, 2015. Dostupné online. ISBN 978-94-018-0601-5. S. 59–60. (Dutch & English)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Bringhurst, Robert (2002). The Elements of Typographic Style (version 2.5), pp. 262–264. Vancouver, Hartley & Marks. ISBN 0-88179-133-4.
- Vladimír Vavřínek: Cyril a Metoděj mezi Konstantinopolí a Římem, s. 340, nakl. Vyšehrad, 2013. ISBN 978-80-7429-344-3
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Číslice cyrilice
- Seznam jazyků
- Seznam jazyků používajících cyrilici
- Seznam písem (podle abecedy)
- Seznam písem (podle skupin)
- Skoropis
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Slovníkové heslo cyrilice ve Wikislovníku
Obrázky, zvuky či videa k tématu cyrilice na Wikimedia Commons
- Cyrilice v České terminologické databázi knihovnictví a informační vědy (TDKIV)
Cyrilica ve Vlastenském slovníku historickém ve Wikizdrojích
- Stránky o cyrilici Archivováno 18. 2. 2010 na Wayback Machine.
- Cyrilice na Omniglotu
- Staroslověnština na Omniglotu
- Font cyrilice Cyrillic Old Face
- Cyrilice na Unicode.org
- Kazašská cyrilice a fonty ke stažení[nedostupný zdroj]
- Život sv. Metoděje - ukázka cyrilského textu