Сокіл (Луцький район)
село Сокіл | |||
---|---|---|---|
| |||
![]() | |||
Країна | ![]() | ||
Область | Волинська область | ||
Район | Луцький район | ||
Рада | Сокільська сільська рада | ||
Основні дані | |||
Засноване | до 1224 | ||
Населення | 797 | ||
Площа | 4,02 км² | ||
Густота населення | 198,26 осіб/км² | ||
Поштовий індекс | 45113 | ||
Телефонний код | +380 3368 | ||
Географічні дані | |||
Географічні координати | 51°02′48″ пн. ш. 25°20′21″ сх. д. / 51.04667° пн. ш. 25.33917° сх. д.Координати: 51°02′48″ пн. ш. 25°20′21″ сх. д. / 51.04667° пн. ш. 25.33917° сх. д. | ||
Середня висота над рівнем моря |
174 м | ||
Водойми | Стир, Лютиця, озеро Кругле | ||
Місцева влада | |||
Адреса ради | 45113, Волинська обл., Рожищенський р-н, с.Сокіл, вул.Незалежності,38 | ||
Карта | |||
Мапа | |||
![]() | |||
|
Со́кіл (стара назва Сокуль) — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Населення становить 797 осіб.
Печатка ратуші, відома з 1629 року, мала зображення родового герба князів Єловицьких, власників поселення: у червоному полі золотий портал, над яким срібний хрест.
Одна з легенд, розповідає, що в сиву давнину на місці села були непрохідні ліси і що саме тут троє мисливців знайшли сокола, який був ними приручений і став першим помічником під час полювання. Вигідне географічне положення — ліси, родюча земля, річка Стир — все це приваблювало сюди перших поселенців.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/41/Sokil_Kostel_01_%28YDS_7360%29.jpg/220px-Sokil_Kostel_01_%28YDS_7360%29.jpg)
Історія поселень сягає XI—XII ст., коли Сокуль стає одним із стратегічних пунктів на річці Стир. Першими поселенцями були ремісники, купці, селяни, що рятувались від татаро-монгольських орд Батия.
Десь в добу Галицько-Волинського князівства стає відоме поселення, княже містечко Сокуль. На початку постав замок, розташований на березі річки, оточений земляними валами, висота яких ще й тепер сягає 5-ти метрів, а ширина 10-ти метрів. Сокульський замок був на той час важливим стратегічним пунктом і являв собою досить неприступне укріплення. Лад земляними валами підіймався дерев'яний паркан з важких дубових колод. Вхід до замку з західної сторони перекривала в'їзна брама. Перед нею знаходився висячий міст, при потребі він підіймався і опускався через заповнений водою рів перед валами, довжина збережених земляних валів замку — 90 метрів, ширина — 80. Археологи провели на цьому місці розкопки і підтвердили своїми дослідженнями, що на території колишнього замку ще в Х-XII століттях існувало давньоруське поселення.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Sokil_Uspens%27ka_Tserkva_04_%28YDS_7375%29.jpg/220px-Sokil_Uspens%27ka_Tserkva_04_%28YDS_7375%29.jpg)
В археологічному пам'ятнику Волині (Рожищенсъкий район) зазначено, що в південній частині села на мисі першої надзаплавної тераси лівого берега р. Стир висотою 8-10 м над рівнем заплави та на схід від шосейної дороги — багатошарове поселення гребінцево-накольчастої кераміки, давньоруського періоду Х-ХІІст., площею 1га. Документи давнього літописного «Пам'ятника» Почаївського монастиря свідчать, що княже заселення Сокуль дійсно існувало ще в домонгольський період, тобто до 1224 року. Головне заняття населення в ХІІ-XIII століттях — землеробство, тваринництво, рибальство, мисливство. Біля замку в Сокулі виростають будинки селян, ремісників, купців. Населення з кожним роком розростається. В XIV—XV століттях його оточували високі земляні вали, що захищали від ворожих нападів.
У XV—XVII століття містечко далі забудовується і розвивається. В 1564 році містечко Сокуль отримало від литовського князя Сигізмунда Августа і короля Польщі магдебурзьке право. За цим правом воно звільнялось від влади місцевого князя, мало свої органи місцевого самоврядування, що, звичайно сприяло до його майбутнього економічного і культурного розквіту. В 1577 році князь Сокульський платив від містечка королівській скарбниці від 30 ринкових домів, 248 вуличних домів, 60 убогих домів, 8 лозних людей. Наприкінці XVII століття у містечку проживає 777 мешканців, було дві церкви, костел, синагога, дві крамниці, 17 ремісників, щорічно відбувались дві ярмарки.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/Sokil_Rozhyshchenskyi_Volynska-Holy_Trinity_church-north-west_view.jpg/220px-Sokil_Rozhyshchenskyi_Volynska-Holy_Trinity_church-north-west_view.jpg)
Перша згадка про бібліотеку села Сокіл датується 1816 роком, коли було перебудовано храм Успіння Божої Матері і при ньому було встановлено школу та бібліотеку. Далі бібліотека функціонувала при церковно-приходській школі та в хатах-читальнях.
За переписом 1911 року в містечку Сокуль було 209 дворів, 1453 мешканці 3 них основне населення — українці, більше сотні євреїв, багато польських сімей.
У 1929 р. на Сокіл поширені правила міської забудови.[1]
В липні 1943 року село оточили німецькі есесівці і мадярські війська загнали людей до Троїцької церкви, щоб спалити всіх живцем, але людей було врятовано, нацистами було спалено 189 житлових будинків і 245 господарських будівель. 35 осіб вивезли на каторжні роботи до Німеччини. 66 мешканці загинуло смертю хоробрих у боротьбі з ворогом. Під час польсько-українського конфлікту на Волині село Сокіл було спалено, 19 мешканці замордовано поляками.
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 897 осіб, з яких 414 чоловіків та 483 жінки.[2]
За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 804 особи.[3]
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:[4]
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 98,62 % |
російська | 1,38 % |
-
Церква Успіння Пресвятої Богородиці
-
Костел Святих Петра і Павла, центральний вхід
-
Церква Святої Трійці (дерев'яна, 1853 рр.)
-
Дзвіниця Церкви Святої Трійці (дерев'яна, 1853 рр.)
-
Млин (початок XX ст.)
-
Пам'ятник та братські могили воїнів, загиблих у Другій світовій війні
- Богачук Олександр Теофілович (18 грудня 1933 — 18 травня 1994) — український поет, журналіст.
- Єлізар'єв Руслан Євгенович (4 грудня 1971 — 30 листопада 2015) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
- Пушкарчук Алла Вікторівна (18 листопада 1994 — 25 квітня 2024) — українська журналістка, редакторка, театрознавиця, учасниця російсько-української війни.
- ↑ Rozporządzenie Ministra Robót Publicznych w porozumieniu z Ministrem Spraw Wewnętrznych z dnia 10 maja 1929 r. rozciągające przepisy dla gmin miejskich na niektóre osiedla gmin wiejskich na obszarze województwa wołyńskiego. — Dz.U. 1929 nr 41 poz. 347[недоступне посилання](пол.)
- ↑ Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Волинська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Архів оригіналу за 31 липня 2014. Процитовано 20 жовтня 2019.
- ↑ Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Волинська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Архів оригіналу за 31 липня 2014. Процитовано 20 жовтня 2019.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Волинська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Архів оригіналу за 31 липня 2014. Процитовано 20 жовтня 2019.
- Со́кіл // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.638
- Погода в селі Сокіл
- [1]
- Православний монастир — у католицькому костелі. Стаття Наталки Слюсар про чоловічий монастир Успіння Пресвятої Богородиці в с. Сокіл Рожищанського деканату в обласному виданні «Вісник і Ко»
![]() |
Це незавершена стаття з географії Волинської області. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |