Сент-Луїський мистецький музей
Сент-Луїський мистецький музей | |
---|---|
![]() | |
38°38′21″ пн. ш. 90°17′39″ зх. д. / 38.63944400002777257° пн. ш. 90.29444400002778082° зх. д. | |
Тип | художня галерея[1][2] |
Країна | ![]() |
Розташування | ![]() |
Адреса | Сент-Луїс |
Архітектор | Касс Ґілберт[3] і David Chipperfieldd[3] |
Засновано | 1879, відкритий у 1904 р. в цьому приміщенні |
Відкрито | 1881 |
Фонд | 34 000 |
Відвідувачі | бл. 500.000 на 1 рік |
Директор | [[ ]], 2010 р. |
Сайт | slam.org |
![]() | |
![]() |
Сент-Луїський мистецький музей (англ. Saint Louis Art Museum) — мистецький музей в штаті Міссурі, в місті Сент-Луїс. Різнобічні музейні збірки приваблюють до музею, що працює безкоштовно, близько півмільйона відвідувачів на рік.
Музей засновано в 1879 році, коли в Сполучених Штатах звернули увагу на створення музейних закладів на зразок Західної Європи. Трагічні події в Європі — Франко-пруська і Перша світова війни, розпад Австрійської і Російської імперії, масовий розпродаж музейних скарбів з СРСР сприяли збагаченню США і придбанню і вивезенню в країну значної кількості творів мистецтва. Поповнення музейних збірок йшло також через закупівлі на численних аукціонах і розкопках в Мексиці, США тощо.
Головна споруда музею — павільйон, створений до Всесвітньої виставки 1904 року на честь 100-річчя придбання Луїзіани (територій Франції на американському континенті) американським урядом. Автор проекту — архітектор Касс Джілберт, що використав поземний план Терм Каракалли в Стародавньому Римі. Добудови створені на початку 21 століття (нові галереї, підземний паркінг, архітектор — Девід Чіпперфілд, ландшафтний архітектор — Мішель Десвін).
Музей засновувався як Художня школа і музей образотворчих мистецтв міста Сент-Луїс у межах відділення Вашингтонського університету в Сент-Луїсі. Первісна споруда була розміщена в центрі міста. Після закінчення виставки у 1904 році заклад перевели до павільйону в Лісопарку. 1909 року музей відокремився від університету і отримав назву міський художній музей. 1950 року до музею додали залу для проведення концертів і показу фільмів. Назву музею ще раз змінили на Художній музей.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c7/George_Caleb_Bingham-_%22The_Jolly_Flatboatmen%22.jpg/300px-George_Caleb_Bingham-_%22The_Jolly_Flatboatmen%22.jpg)
- мистецтво африканських народів
- мистецтво доколумбової Америки
- мистецтво європейської античності і ісламських країн
- мистецтво країн Далекого Сходу
- мистецтво народів Океанії
- відділ мистецтва художників США
- відділ мистецтва європейського середньовіччя
- сучасне мистецтво
- декоративно-ужиткове мистецтво країн світу
- відділ фото, архітектурних креслень, малюнків і графіки
Особливістю Художнього музею є наявність значної кількості творів німецького художника Макса Бекмана і постімпресіоністів. В розділі американських художників звертають увагу картини побутового жанру Джорджа Кейлеба Бінґема зі сценами життя мешканців вздовж річки Міссурі.
-
Дж. Бінґем. Автопортрет
-
Дж. Бінґем. «Веселі сплавники в порту»
-
Дж. Бінґем. «Гра в карти на поромі»
-
Дж. Бінґем. «Краєвид з горою Рік»
Мешканці Сполучених Штатів вважають англійців своїми попередниками. Тому охоче купують твори мистецтва діячів Великої Британії. Не виняток і Художній музей в місті Сент-Луїс. До збірок музею входять твори Томаса Гейнсборо, Джошуа Рейнольдса, Джона Констебла і низки другорядних майстрів, яких можна побачити тільки в самій Британії.
-
Томас Гейнсборо. «Портрет джентльмена на тлі пейзажу»
-
Джошуа Рейнольдс. «Джон Юліус Ангерстейн»
-
Джозеф Райт з Дербі. «Портрет леді»
-
Джозеф Райт з Дербі. «Роберт Гвіллим»
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0a/Zenobia_SLAM_4067.jpg/120px-Zenobia_SLAM_4067.jpg)
Зацікавленість в відділі скульптури підтримує незвичний твір італійських майстрів — Монторсолі (1507 −1563) та Франческо да Сангалло «Відпочинок Фавна» 1535 року. На скелястому пагорбі зручно вмостився персонаж багатьох стародавніх міфів. Казкова істота з торсом чоловіка і ногами козла відтворена надзвичайно реалістично, наче хтось зі скульпторів справді зустрічав Фавна. Поряд — грона винограду, якими ласував Фавн та Флейта, яку йому подарував сам бог Природи — Пан. Але скульптура — лише відображення розвиненої уяви митців доби італійського маньєризму, споглядань за реальністю і віртуозної художньої майстерності скульпторів з Флоренції.
Серед скульптур середньовічних митців Китаю — дерев'яний Бодхісатва з залишками розфарбування (період Північної династії 960—1127 рр.), бронзова фігура Di guan з золоченням (16 століття), золочені бронзи з Тибету.
Ювелірні вироби талановитих майстрів дивують мініатюрними розмірами, віртуозною обробкою коштовних чи напівкоштовних матеріалів і незвичністю задуму. Все це притаманне і ювелірним виробам Художнього музею в місті Сент-Луїс. В розділі європейського середньовіччя привертає увагу крихітний рельєф зі сценою Благовіщення. Іспанський майстер вклав в створення мініатюрної скульптури надзвичайну майстерність, вдало поєднавши крилатого вісника Всемогутнього християнського Бога з трохи переляканою Марією на стільці з біблією в руці.
В музеї мало творів італійського відродження, але є колекція творів майстрів Північного Відродження, серед яких -
- Ганс Гольбейн молодший
- Лукас Кранах Старший
- Рогір ван дер Вейден, (учень)
- Гуго ван дер Гус, (учень)
- Ян Провост.
Але більш повно представлені майстри італійського маньєризму (Монторсолі, Франческо Сальвіаті, Джорджо Вазарі, Джироламо Маццола Бедолі) чи представники караваджизму (Артемісія Джентілескі, Бартоломео Манфреді).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/ElGrecoPaul.jpg/300px-ElGrecoPaul.jpg)
-
Ганс Гольбейн молодший. Леді Гулдфорд, 1527 рік
-
Сальватор Роза. «Язон і дракон»
-
Бернардо Строцці. «Милостиня Св. Лаврентія»
-
Помпео Батоні. «Кардинал Жан-Франсуа Жозеф де Рошешуар»
-
Якоб ван Рейсдаль. «Пейзаж з водоспадом»
-
Клод Жозеф Верне. «Затока в місячному освітленні»
-
Каміль Коро. «Берег в Етрета»
-
Гюбер Робер. «Пейзаж зі спорудами в Тіволі»
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/Jean-Honor%C3%A9_Fragonard_-_The_Laundresses.jpg/120px-Jean-Honor%C3%A9_Fragonard_-_The_Laundresses.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Jules_Breton_-_The_Wounded_Sea_Gull.jpg/120px-Jules_Breton_-_The_Wounded_Sea_Gull.jpg)
Французький відділ живопису найбільш багатий. Експозиція репрезентує і твори 16 століття (Корнель де Ліон «Адмірал Гаспар ІІ де Коліньї», Жан Клуе « Портрет банкіра» 1522 року, виконаний на дошці), пейзажі Клода Лоррена (17 століття) і твори доби рококо (Франсуа Буше «Пейзаж з голубятнею і містком», Жан-Оноре Фрагонар, Шарден «Фрукти і срібна чарка», Елізабет Віже-Лєбрен « Портрет брата» 1773 рік, Гюбер Робер), і представників різних напрямків 19 століття — романтизму, академізму, реалізму, імпресіонізму, постімпресіонізму, символізму. Музей має низку творів відомих митців, серед яких -
- Ежен Делакруа
- Франсуа Мілле
- Шарль-Франсуа Добіньї
- Каміль Коро
- Гюстав Курбе
- Анрі Фантен-Латур
- Гюстав Доре
- Клод Моне
- Каміль Піссарро
- Едуар Мане
- Альфред Сіслей
- Едгар Дега
- Вінсент ван Гог
- Анрі де Тулуз-Лотрек
- Гюстав Моро
- Жорж Сьора
- Жуль Бретон
Низка відомих майстрів представлена декількома творами (Гюбер Робер, Гюстав Курбе, Клод Моне, Вінсент ван Гог, Едгар Дега — останній представлений як живописом, так і пастелями, якими так уславився). Буржуазний портрет кінця 19 століття репрезентє низка творів Андерса Цорна. Серед представників зламу 19-20 століть — Ежен Буден, Амедео Модільяні, Ернст Людвіг Кірхнер, Фріц Тауло.
-
Андерс Цорн. «Люсі Торнер Джой», 1897 рік
-
Едуар Мане. «За книгою»
-
Каміль Піссарро. «Церква в Безанкурі»
-
Каміль Піссарро.Палац Лувр ранком
-
Клод Моне. «Прогулянка біля мосту»
-
Вінсент ван Гог. «Виноградник в передмісті Арля»
-
Анрі Фантен-Латур. «Дві сестри»
-
Амедео Модільяні. «Ельвіра біля столу»
Літографію винайшов у 1796 році баварець Алоїс Зенефельдер. Він же відкрив першу літографську майстерню у Мюнхені. Більш дешева техніка літографії (у порівнянні з офортом) давала також перевагу в створенні більшого накладу. Це сприяло її широкому застосуванню в друкарнях. Зенефельдер також видав перший підручник для літографів. Відділ графіки Художнього музею Сент-Луїса має твір Ніколя-Анрі Жакоба, де той поєднав науковий винахід з алегорією «Геніус літографії», де молода жінка друкує тексти литографським засобом під наглядом алегорії літографії. В збірці також кольорові літографії Анрі де Тулуз-Лотрека, Анрі Рів'єра (1864—1951), пастелі Едгара Дега і Марі Кассат, графічні твори маловідомих митців Японії 19 століття.
- Музей мистецтв Філадельфії
- Художній інститут Чикаго
- Музей мистецтв Волтерс
- Північне Відродження:
- Маньєризм
- Saint Louis Art Museum 2004, Saint Louis Art Museum Handbook of the Collection, Saint Louis Art Museum, Saint Louis, Mo.
- Saint Louis Art Museum 1987, Saint Louis Art Museum, An Architectural History, Fall Bulletin, Saint Louis Art Museum, Saint Louis, MO.
- Stevens, Walter B. (ed.) 1915, Halsey Cooley Ives, LL.D. 1847—1911; Founder of the St. Louis School of Fine Arts; First Director of the City Art Museum of St. Louis, Ives Memorial Society, Saint Louis, MO
- Visitor Guide (brochure), Saint Louis Museum of Art, 2005.
- Washington University of Saint Louis, Student Life, 2006, Buried Treasure: University Owned Mummy Kept at Saint Louis Museum.
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Сент-Луїський мистецький музей
- ↑ а б archINFORM — 1994.
- ↑ https://www.slam.org/
- ↑ а б https://www.slam.org/architecture/