Поль Бія
Поль Бія | |
---|---|
фр. Paul Biya | |
![]() | |
Президент Камеруну | |
Нині на посаді | |
На посаді з | 6 листопада 1982 |
Попередник | Амаду Ахіджо |
Прем'єр-міністр Камеруну | |
30 червня 1975 — 6 листопада 1982 | |
Попередник | Посаду відновлено |
Наступник | Белло Буба Майгарі |
Народився | 13 лютого 1933[4][5][6] (91 рік) Mvomeka'ad, Французький Камерун |
Відомий як | політик |
Країна | Камерун |
Освіта | Паризький інститут політичних наук |
Alma mater | Національна школа адміністрації, Інститут політичних досліджень і Паризький університет |
Політична партія | Камерунський народний демократичний рух |
У шлюбі з | Шанталь Бія і Jeanne-Irène Biyad |
Діти | син: Френк[2] |
Професія | Юрист[1] |
Релігія | Католицизм[3] |
Нагороди | ![]() |
prc.cm | |
![]() | |
Поль Бія (фр. Paul Biya; нар. 13 лютого 1933) — камерунський політичний та державний діяч; прем'єр-міністр Камеруну (1975–1982), потім президент Камеруну (з 1982).
Поль Бія народився 3 лютого 1933 року у селі Мвомекаа. За етнічною належністю фанґ (булу)[7]. 1956 року закінчив ліцей генерала Леклерка у Камеруні, отримав диплом за спеціальністю «філософія»[8]. З червня 1956 року проходив навчання у ліцеї Луї ле Гран у Парижі, також навчався у Сорбонні[8]. 1962 року він закінчив Інститут досліджень «заморських територій» у Парижі[1]. У тому ж році Бія вступив на держслужбу, працював чиновником з особливих доручень у канцелярії президента Амаду Ахіджо, потім 1964 року його було призначено директором кабінету в Міністерстві національної освіти, молоді та культури, а 1965 року став генеральним секретарем Міністерства[7].
30 червня 1975 року Поля Бія було призначено на пост прем'єр-міністра Камеруну[7].
4 листопада 1982 року президент Амаду Ахіджо несподівано оголосив про свою відставку. 6 листопада, згідно із конституцією, Поль Бія змінив його на посту президента[7]. У серпні 1983 року Бія звинуватив Ахіджо у підготовці червневого державного перевороту[9]. 14 вересня Поль Бія став головою партії Камерунський національний союз, перейменованої 1985 року у Демократичне об'єднання камерунського народу[7].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/Biya_and_Bush-2.jpg/250px-Biya_and_Bush-2.jpg)
6 квітня 1983 року урядові війська придушили спробу військового перевороту. Після цього Бія розпустив Республіканську гвардію[9]. Він переміг на президентських виборів 14 січня наступного року і був переобраний на виборах 24 квітня 1988 року з результатом 98,75 % голосів[10].
11 жовтня 1992 року у країні пройшли президентські вибори, перемогу на яких здобув Поль Бія, набравши 39,98 %[10]. 1996 року Бія був обраний терміном на рік головою Організації Африканської Єдності[7]. На президентських виборах, що пройшли 12 жовтня 1997 року, він був переобраний з результатом 92,57 % голосів[10].
11 жовтня 2007 року в країні відбулися чергові президентські вибори, за результатами яких Бія знову здобув перемогу, набравши 70,92 % голосів[10].
9 жовтня 2011 року Поля Бія було переобрано, набравши на президентських виборах 77,99 % голосів[10].
Поль Бія звинувачується багатьма в диктатурі, особливо вихідцями з колишнього англійського Камеруну. У багатьох списках сучасних диктаторів світу Бія також фігурує поряд з Мсваті III, Теодоро Обіанг Нгема Мбасогою та Робертом Мугабе[11][12]. Так, у рейтингу журналу Парад за 2009 він займає 19-у позицію в списку найгірших диктаторів світу[13].
- Список 50 чинних голів країн, що керують найдовше
- Список довгожителів — нині живих очільників держав
- ↑ а б Кто есть кто в мировой политике. — М. : Политиздат. — С. 61. — ISBN 5-250-00513-6.
- ↑ Президенти з найбільшим стажем та їхні сім'ї. Топ-10. Газета «Коммерсантъ». 02.03.2005.
- ↑ Strengthening Spiritual Ties. Архів оригіналу за 13 вересня 2012. Процитовано 11 червня 2013.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Енциклопедія Брокгауз
- ↑ Munzinger Personen
- ↑ а б в г д е Бийя Поль. Биография. E-News.com.ua.
- ↑ а б Екатерина Адамова, Кирилл Новиков, Антон Парыгин, Максим Сухманский, Анна Черникова (01.09.2003). Все мировые лидеры. Журнал «Власть».[недоступне посилання з квітня 2019]
- ↑ а б Jonathan C. Randal (15 квітня 1984). Tales of Ex-Leader's Role In Revolt Stun Cameroon (англ.). The Washington Post.
- ↑ а б в г д Elections in Cameroon (англ.). AFRICAN ELECTIONS DATABASE.
- ↑ David Wallechinsky, Tyrants: the World's 20 Worst Living Dictators, Regan Press, 2006, pp. 286—290
- ↑ The World's Worst Dictators — 2007
- ↑ Parade Magazine. «The Worlds 10 Worst Dictators», 22 March 2009
|
|
|
- Народились 13 лютого
- Народились 1933
- Випускники Національної школи адміністрації (Франція)
- Випускники Інституту політичних досліджень
- Випускники Паризького університету
- Кавалери Золотого ланцюга ордена Пія IX
- Президенти Камеруну
- Прем'єр-міністри Камеруну
- Диктатори
- Чинні керівники держав
- Політики XXI століття
- Люди на банкнотах
- Кавалери Великого Хреста особливого ступеня ордена За заслуги перед ФРН