Пернелл Вітакер
Пернелл Вітакер ![]() | |
---|---|
Загальна інформація | |
Громадянство | ![]() |
Народження | 2 січня 1964 Норфолк |
Смерть | 14 липня 2019 (55 років) Вірджинія-Біч |
Alma mater | Booker T. Washington High Schoold |
Вагова категорія | легка перша напівсередня напівсередня перша середня |
Стійка | шульга |
Зріст | 168 |
Розмах рук | 175 |
Професіональна кар'єра | |
Перший бій | 15 листопада 1984 |
Останній бій | 27 квітня 2001 |
Боїв | 46 |
Перемог | 40 |
Перемог нокаутом | 17 |
Поразок | 4 |
Нічиїх | 1 |
Не відбулося | 1 |
Спортивні медалі | ||
---|---|---|
Олімпійські ігри | ||
Золото | Лос-Анджелес 1984 | до 60 кг |
Чемпіонат світу | ||
Срібло | Мюнхен 1982 | до 60 кг |
Панамериканські ігри | ||
Золото | Каракас 1983 | до 60 кг |
Пернелл Вітакер (англ. Pernell Whitaker; 2 січня 1964 — пом. 14 липня 2019) — американський професійний боксер, чемпіон Олімпійських ігор, чемпіон світу за версіями IBF (1989—1992), WBC (1989—1992) та WBA (1990—1992) у легкій вазі, IBF (1993) у першій напівсередній вазі, WBC (1993—1997) у напівсередній вазі та WBA (1995) у першій середній вазі.
2007 року був прийнятий до Міжнародної зали боксерської слави.
На чемпіонаті світу 1982 завоював срібну медаль.
- В 1/16 фіналу переміг Ісмальді Пінеду (Колумбія) — 5-0
- В 1/8 фіналу переміг Любомира Стоянова (Болгарія) — 4-1
- У чвертьфіналі переміг Хусейна Халілі (Кенія) — 5-0
- У півфіналі переміг Мілівоя Лабудовича (Югославія) — 5-0
- У фіналі програв Анхелю Еррера Вера (Куба) — 2-3
На Панамериканських іграх 1983 переміг трьох суперників, у тому числі у фіналі Анхеля Еррера Вера — 5-0.
На Олімпійських іграх 1984 завоював золоту медаль.
- В 1/16 фіналу переміг Омара Мендеса (Нікарагуа) — 5-0
- В 1/8 фіналу переміг Джефрі Ньєко (Уганда) — 5-0
- У чвертьфіналі переміг Райнера Гіса (ФРН) — 5-0
- У півфіналі переміг Чон Чхіль Сон (Південна Корея) — 5-0
- У фіналі переміг Луїса Ортіса (Пуерто-Рико) — AB-2
Дебютував на профірингу у листопаді 1984 року. Вже в своїх одинадцятому та дванадцятому професійних поєдинках переміг колишнього чемпіона світу Альфредо Лейна (Панама) 20 грудня 1986 року та в бою за вакантний титул чемпіона NABF в легкій вазі колишнього володаря титулу WBA в другій напівлегкій вазі Роджера Мейвезера 28 березня 1987 року.
12 березня 1988 року вийшов на бій проти чемпіона світу за версією WBC в легкій вазі Хосе Луїс Раміреса (Мексика) і зазнав першої поразки розділеним рішенням.
18 лютого 1989 року вийшов на бій проти чемпіона світу за версією IBF у легкій вазі Грега Гаугена (США) і, здобувши перемогу одностайним рішенням суддів, завоював титул чемпіона. В першому захисті переміг технічним нокаутом в третьому раунді до того непереможного мексиканця Луї Ломелі (24-0), а 20 серпня 1989 року здобув перемогу одностайним рішенням суддів над Хосе Луїс Раміресом, захистивши звання чемпіона IBF і завоювавши вакантні титули WBC і журналу «Ринг» в легкій вазі. За версією того ж журналу «Ринг» був визнаний боксером 1989 року.
Здобувши три перемоги поспіль, у тому числі в двох захистах проти Фредді Пендлтона (США) і Азума Нельсона (Гана), 11 серпня 1990 року зустрівся в об'єднавчому бою з чемпіоном WBA Хуаном Назаріо (Пуерто-Рико). Вітакер нокаутував Хуана Назаріо за один раунд, ставши першим беззаперечним чемпіоном у легкій вазі після панамця Роберто Дюрана.
Провівши шість переможних боїв, у тому числі три захиста, звільнив усі титули через перехід до наступної вагової категорії і 18 липня 1992 року вийшов на бій проти чемпіона світу за версією IBF у першій напівсередній вазі Рафаеля Пінеди (Колумбія). Здобувши перемогу одностайним рішенням суддів, завоював титул чемпіона у другій ваговій категорії. Провівши один переможний бій, звільнив титул через перехід до наступної категорії.
6 березня 1993 року вийшов на бій проти чемпіона світу за версією WBC у напівсередній вазі Бадді Макгірта (США) і здобув перемогу одностайним рішенням суддів.
В першому ж захисті 10 вересня 1993 року в Сан-Антоніо (Техас) зустрівся в супербою з непереможним (87-0) чемпіоном в трьох вагових категоріях найкращим на той час боксером світу за версією журналу «Ринг» мексиканцем Хуліо Сезар Чавесом. Вітакер перебоксував мексиканську легенду. Але у той час як один суддя оцінив бій на користь Вітакера (115-113), інші двоє суддів побачили рівний бій (115-115), що призвело до нічиєї рішенням більшості.
Після перемог в захистах над Сантосом Кардона (Пуерто-Рико) і Бадді Макгіртом 4 березня 1995 року Вітакер вийшов на бій проти чемпіона світу за версією WBA у першій середній вазі Хуліо Сезар Васкеса (Аргентина) і, здобувши перемогу одностайним рішенням, відібрав звання чемпіона. Цей бій став історичним для Вітакера, оскільки він став лише четвертим бійцем в історії, приєднавшись до Томаса Гернса (США), Шугар Рея Леонарда (США) та Роберто Дюрана (Панама), який виграв титул чемпіона світу в чотирьох різних вагових категоріях. Але через кілька днів Вітакер звільнив титул і повернувся в напівсередню вагу.
Провівши п'ять переможних боїв, 12 квітня 1997 року в Лас-Вегасі, (Невада) зустрівся в бою з висхідною зіркою непереможним (23-0) чемпіоном світу в трьох дивізіонах американцем Оскаром Де Ла Хойя. Вітакер використовував джеб як свою основну зброю і перевершив Де Ла Хойю за загальними ударами, але Де Ла Хойя завдав майже вдвічі більше потужних ударів, мав трохи вищий відсоток влучань потужними ударами, ніж Вітакер, і продемонстрував більше агресії в бою, що, можливо, стало ключовим фактором перемоги Де Ла Хойї одностайним рішенням суддів — 115-111 і 116-110 (двічі). Де Ла Хойя став новим чемпіоном WBC у напівсередній вазі, а також став найкращим на той час боксером світу за версією журналу «Ринг».
20 лютого 1999 року Вітакер вийшов на бій проти чемпіона світу за версією IBF у напівсередній вазі Фелікса Трінідада (Пуерто-Рико) і зазнав своєї першої беззаперечної поразки від набагато більшого і молодшого суперника. В другому раунді американець побував в нокдауні. Чемпіон зберігав контроль над темпом бою і переміг — 117–111, 118–109 і 118–109.
Після дворічної перерви 27 квітня 2001 року зустрівся в бою з Карлосом Бойоркесом (Мексика). Зламавши ключицю в четвертому раунді, програв технічним нокаутом і завершив боксерську кар'єру. Пізніше розпочав тренерську кар'єру.
Близько 22 години 14 липня 2019 року Вітакер переходив вулицю у Вірджинія-Біч, коли його збила машина. На момент смерті йому було 55 років.
40 Перемог (17 нокаутом), 4 Поразки, 1 Нічия, 1 Не відбувся. | |||||||
№ | Результат | Противник | Спосіб | Раунд, час | Дата | Місце проведення | Примітки |
46 | Поразка 40-4–1 (1) |
![]() |
TKO | 4 (10) | 27 квітня 2001 | ![]() |
|
45 | Поразка 40-3–1 (1) |
![]() |
UD | 12 | 20 лютого 1999 | ![]() |
Бій за титул чемпіона IBF у напівсередній вазі |
44 | 40-2–1 (1) |
Не відбувся![]() |
UD (NC) | 12 | 17 жовтня 1997 | ![]() |
Спочатку перемога Вітакера UD, пізніше (NC) не відбувся після того, як він провалив допінг-тест |
43 | Поразка 40-2–1 |
![]() |
UD | 12 | 12 квітня 1997 | ![]() |
Втратив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (9-й захист Вітакера) |
42 | Перемога 40-1-1 |
![]() |
TKO | 11 (12) | 24 січня 1997 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (8-й захист Вітакера) |
41 | Перемога 39-1-1 |
![]() |
UD | 12 | 20 вересня 1996 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (7-й захист Вітакера) |
40 | Перемога 38-1-1 |
![]() |
SD | 12 | 12 квітня 1996 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (6-й захист Вітакера) |
39 | Перемога 37-1-1 |
![]() |
KO | 6 (12) | 18 листопада 1995 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (5-й захист Вітакера) |
38 | Перемога 36-1-1 |
![]() |
UD | 12 | 26 серпня 1995 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (4-й захист Вітакера) |
37 | Перемога 35-1-1 |
![]() |
UD | 12 | 4 березня 1995 | ![]() |
Завоював титул чемпіона WBA у першій середній вазі |
36 | Перемога 34-1-1 |
![]() |
UD | 12 | 1 жовтня 1994 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (3-й захист Вітакера) |
35 | Перемога 33-1-1 |
![]() |
UD | 12 | 9 квітня 1994 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (2-й захист Вітакера) |
34 | Нічия 32-1-1 |
![]() |
MD | 12 | 10 вересня 1993 | ![]() |
Захистив титул чемпіона WBC у напівсередній вазі (1-й захист Вітакера) |
33 | Перемога 32-1 |
![]() |
UD | 12 | 6 березня 1993 | ![]() |
Завоював титул чемпіона WBC у напівсередній вазі |
32 | Перемога 31-1 |
![]() |
KO | 1 (10) | 1 грудня 1992 | ![]() |
|
31 | Перемога 30-1 |
![]() |
UD | 12 | 18 липня 1992 | ![]() |
Завоював титул чемпіона IBF у першій напівсередній вазі |
30 | Перемога 29-1 |
![]() |
KO | 1 (10) | 22 травня 1992 | ![]() |
|
29 | Перемога 28-1 |
![]() |
UD | 10 | 18 січня 1992 | ![]() |
|
28 | Перемога 27-1 |
![]() |
UD | 12 | 5 жовтня 1991 | ![]() |
Захистив титули чемпіона IBF (8-й захист Вітакера), WBC (6-й захист Вітакера) і WBA (3-й захист Вітакера) в легкій вазі |
27 | Перемога 26-1 |
![]() |
UD | 12 | 27 липня 1991 | ![]() |
Захистив титули чемпіона IBF (7-й захист Вітакера), WBC (5-й захист Вітакера) і WBA (2-й захист Вітакера) в легкій вазі |
26 | Перемога 25-1 |
![]() |
UD | 12 | 23 лютого 1991 | ![]() |
Захистив титули чемпіона IBF (6-й захист Вітакера), WBC (4-й захист Вітакера) і WBA (1-й захист Вітакера) в легкій вазі |
25 | Перемога 24-1 |
![]() |
UD | 10 | 22 листопада 1990 | ![]() |
|
24 | Перемога 23-1 |
![]() |
KO | 1 (12) | 11 серпня 1990 | ![]() |
Захистив титули чемпіона IBF (5-й захист Вітакера) і WBC (3-й захист Вітакера) в легкій вазі. Завоював титул WBA в легкій вазі. |
23 | Перемога 22-1 |
![]() |
UD | 12 | 19 травня 1990 | ![]() |
Захистив титули чемпіона IBF (4-й захист Вітакера) і WBC (2-й захист Вітакера) в легкій вазі |
22 | Перемога 21-1 |
![]() |
UD | 12 | 3 лютого 1990 | ![]() |
Захистив титули чемпіона IBF (3-й захист Вітакера) і WBC (1-й захист Вітакера) в легкій вазі |
21 | Перемога 20-1 |
![]() |
TKO | 3 (10) | 11 грудня 1989 | ![]() |
|
20 | Перемога 19-1 |
![]() |
UD | 12 | 20 серпня 1989 | ![]() |
Захистив титул чемпіона IBF в легкій вазі (2-й захист Вітакера). Завоював вакантний титул чемпіона WBC і титул чемпіона The Ring в легкій вазі |
19 | Перемога 18-1 |
![]() |
TKO | 3 (12) | 30 квітня 1989 | ![]() |
Захистив титул чемпіона IBF в легкій вазі (1-й захист Вітакера) |
18 | Перемога 17-1 |
![]() |
UD | 12 | 18 лютого 1989 | ![]() |
Завоював титул чемпіона IBF в легкій вазі |
17 | Перемога 16-1 |
![]() |
TKO | 4 (10) | 2 листопада 1988 | ![]() |
|
16 | Поразка 15-1 |
![]() |
SD | 12 | 12 березня 1988 | ![]() |
Бій за титул чемпіона WBC в легкій вазі |
15 | Перемога 15-0 |
![]() |
TKO | 4 (10) | 19 грудня 1987 | ![]() |
|
14 | Перемога 14-0 |
![]() |
TKO | 6 (12) | 25 липня 1987 | ![]() |
Захистив титул NABF в легкій вазі. Завоював вакантний титул USBA в легкій вазі |
13 | Перемога 13-0 |
![]() |
TKO | 1 (10) | 28 червня 1987 | ![]() |
|
12 | Перемога 12-0 |
![]() |
UD | 12 | 28 березня 1987 | ![]() |
Завоював вакантний титул NABF в легкій вазі |
11 | Перемога 11-0 |
![]() |
UD | 10 | 20 грудня 1986 | ![]() |
|
10 | Перемога 10-0 |
![]() |
UD | 10 | 9 жовтня 1986 | ![]() |
- Пернелл Вітакер(англ.) — статистика професійних боїв на сайті BoxRec
- Вітакер на сайті olympedia
- Результати змагань на amateur-boxing.strefa
- Народились 2 січня
- Народились 1964
- Померли 14 липня
- Померли 2019
- Олімпійські чемпіони з боксу
- Афроамериканські боксери
- Уродженці Норфолка (Вірджинія)
- Боксери на літніх Олімпійських іграх 1984
- Олімпійські чемпіони США
- Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1984
- Чемпіони Панамериканських ігор з боксу
- Призери Панамериканських ігор 1983 року
- Срібні призери чемпіонатів світу з боксу
- Чемпіони IBF
- Чемпіони WBA
- Чемпіони WBC
- Чемпіони світу США
- Чемпіони світу з боксу в легкій вазі
- Чемпіони світу з боксу в першій напівсередній вазі
- Чемпіони світу з боксу в напівсередній вазі
- Чемпіони світу з боксу в першій середній вазі
- Боксери легкої ваги
- Боксери першої напівсередньої ваги
- Боксери напівсередньої ваги
- Боксери першої середньої ваги
- Особи, включені до Міжнародної зали боксерської слави
- Спортсмени Норфолка (Вірджинія)
- Жертви автомобільного наїзду на пішоходів
- Американські чемпіони Панамериканських ігор