Новогвінейське море
![]() Новогвінейське і Соломонове моря | |
3°53′ пн. ш. 148°43′ сх. д. / 3.883° пн. ш. 148.717° сх. д. | |
Розташування | Тихий океан |
---|---|
Прибережні країни | ПНГ |
Ширина | 577 км |
Найбільша глибина | 2900 м |
Середня глибина | 1700 м |
Площа | 310 тис. км² |
Впадаюча річка | Раму і Сепік |
![]() | |
![]() |
Новогвіне́йське мо́ре, мо́ре Бі́смарка — міжострівне море в Тихому океані. Розташоване на заході океану в архіпелазі Бісмарка. Площа становить приблизно 310 тис. км², середня глибина — 1700 м, максимальна глибина — 2665 м. Узбережжя моря рівне, подекуди зустрічаються коралові рифи.
Вздовж острова Нова Гвінея проходить Новогвінейська течія зі швидкістю 50-75 см/с. Середня температура води на поверхні становить 28 °C, солоність — 34 ‰ — через значну кількість атмосферних опадів. В акваторії моря зафіксовані численні підводні землетруси.
Найбільші порти: Маданг, Рабаул.
Акваторія моря лежить у екваторіальному кліматичному поясі[1]. Увесь рік панують екваторіальні повітряні маси. Клімат спекотний і вологий зі слабкими нестійкими вітрами. Сезонні амплітуди температури повітря часто менші за добові. Зволоження надмірне, часті зливи й грози[2].
Акваторія моря утворює морський екорегіон Море Бісмарка центральної індо-тихоокеанської зоогеографічної провінції[3]. У зоогеографічному відношенні донна фауна континентального шельфу й острівних мілин до глибини 200 м відноситься до індо-західнопацифічної області тропічної зони[4].
- ↑ Атлас. 7 клас. Географія материків і океанів. / Укладач Скуратович О. Я. — К. : ДНВП «Картографія», 2008.
- ↑ (рос.) Физико-географический атлас мира. — М. : Академия наук СССР и главное управление геодезии и картографии ГГК СССР, 1964. — 298 с.
- ↑ (англ.) Mark D. Spalding et al. Marine Ecoregions of the World: A Bioregionalization of Coastal and Shelf Areas. BioScience Vol. 57 No. 7. July/August 2007. pp. 573—583. doi: 10.1641/B570707
- ↑ (рос.) Жизнь животных. Том 1. Беспозвоночные. / Под ред. члена-корреспондента АН СССР профессора Л. А. Зенкевича. — М. : Просвещение, 1968. — с. 576.