Коломієць Олексій Федотович
Коломієць Олексій Федотович | ||||
---|---|---|---|---|
![]() Олекса Коломієць | ||||
Псевдонім | Олекса Коломієць | |||
Народився | 19 березня 1919 Харківці, Лохвицький повіт, Полтавська губернія, Українська СРР | |||
Помер | 23 листопада 1994 (75 років) Київ, Україна | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Національність | українець | |||
Діяльність | драматург, прозаїк | |||
Сфера роботи | література[1] | |||
Мова творів | українська | |||
Роки активності | 1953-1994 | |||
Жанр | психологічна драма | |||
Magnum opus | Фараони Голубі олені Дикий ангел | |||
Членство | СП СРСР | |||
Партія | КПРС | |||
Учасник | німецько-радянська війна | |||
Нагороди | ||||
| ||||
Олексі́й Федо́тович Коломі́єць (19 березня 1919, Харківці, Лохвицький повіт, Полтавська губернія, Українська СРР — 23 листопада 1994, Київ) — український письменник та драматург.
Народився 17 березня 1919 р. в с. Харківці Лохвицького району на Полтавщині. Він був шостою, найменшою дитиною в родині селянина-бідняка, в якій рано не стало батька. Після закінчення семирічки Коломієць в 1935—1938 pp. навчається на робітфаку при Харківському інституті радянської торгівлі, а потім на історичному факультеті Харківського університету. Зі студентської лави пішов на фронт. Після демобілізації кілька років віддав комсомольській роботі; був лектором ЦК ЛКСМУ, секретарем Чернівецького обкому комсомолу, в 1950—1953 pp. працював відповідальним редактором газети «Молодь України», потім у журналі «Зміна». Тоді ж починає друкувати перші нариси й оповідання, що склали збірку новел «Біла криниця» (1960).
Як драматург Коломієць не мав учнівського періоду і досить пізно увійшов у літературу: комедію «Фараони» написав у сорок років. Та вже ця перша спроба принесла йому широке визнання: вперше зіграна в Московському театрі ім. М. В. Гоголя[ru], п'єса в 1962 p. ставилася вже в 71 театрі країни. У 1978 p. в Київському театрі ім. І. Франка відбулася її п'ятисота вистава.
В наступні роки слідує низка драматичних творів:
- 1961 р. — драматичний памфлет «Дванадцята година».
- 1963 р. — психологічна драма «Чебрець пахне сонцем» (інша назва «Де ж твоє сонце?»).
- 1964 р. — п'єса «Прошу слова сьогодні».
- 1965 р. — драматична дилогія «Планета Сперанта».
- 1966 р. — «Спасибі тобі, моє кохання».
- 1969 р. — «Келих вина для адвоката».
- 1970 р. — п'єса проблемно-психологічного характеру — дилогія «Горлиця», п'єса «Перший гріх». Лірична драма «Спасибі тобі, моє кохання» і дилогія «Горлиця» у 1970p. були відзначені республіканською премією ім. М. Островського.
- 1972 р. — п'єса «Одіссея в сім днів».
- 1973 р. — «Голубі олені» — «повість про кохання», яка на фоні численних батальних творів прозвучала винятково ніжною ліричною нотою і в 1977 році була удостоєна Державної премії Української РСР ім. Т. Г. Шевченка.
- 1975 р. — «Кравцов».
- 1977 р. — «Срібна павутина».
- 1978 р. — драма «Дикий Ангел», постановка якої у Київському театрі ім. І. Франка відзначена Державною премією СРСР (1980). Ця п'єса має підзаголовок — «Повість по сім'ю». Головний персонаж — Платон Микитович Ангел.
Хоча в творчості О. Коломійця переважають п'єси про актуальні, сучасні авторові проблеми («Двоє дивляться кіно», 1987), є у нього й дві драми на теми минулого: «За дев'ятим порогом» («Запорізька Січ», 1971) та «Камінь русина» («Град князя Кия», 1981), написана спеціально до святкування 1500-ліття Києва.
Помер О. Коломієць 23 листопада 1994 р.
Вперше його ім'я з'явилося на афішах театрів на початку 60-х років, коли з успіхом обійшли сотні сцен дотепні, веселі і мудрі «Фараони» (1961) досі нікому невідомого автора. А сьогодні вже наше театральне мистецтво важко уявити без таких сценічних здобутків, якими стали трагічна дилогія «Планета Сперанта», тривожно-медитаційна «Горлиця» чи озвучена високими нотами душевної краси й людського щему поетична повість про кохання «Голубі олені», прозора в чистоті й ніжності своїй «Срібна павутина» чи психологічно вибаглива драма «Дикий Ангел».
- П'єси
- «Хто в домі господар» (також відома як «Фараони», 1959)
- Голубі олені
- Дикий ангел
- Кравцов. Повість про вірність
- Планета Сперанта
- За дев'ятим порогом
- Камінь русина
Був одним з фундаторів Українського фонду культури[2]
Ініціатор спорудження Кургану скорботи — пам'ятника жертвам голодомору 1933 р. на горі Зажурі поблизу Лубен на Полтавщині
Список лауреатів Шевченківської премії
Лауреати Шевченківської премії 1977 року[3]
- ↑ Czech National Authority Database
- ↑ Доповідь Бориса Олійника на урочистостях з нагоди 20-ліття Українського фонду культури [Архівовано 23 серпня 2013 у Wayback Machine.] borys-oliynik.info
- ↑ Журнал перець 1977 08. www.perets.org.ua (укр.). Архів оригіналу за 14 травня 2021. Процитовано 7 квітня 2021.
- Kolomiiets, Oleksii [Архівовано 19 лютого 2022 у Wayback Machine.] (англ.)
- Монастирецький Леонід. Літературна спадщина О. Коломійця: студії, роздуми, акценти // Монастирецький Леонід Семенович : наук. студії (1965-2011 рр.) / упоряд. В. Башманівський, С. Чорна — Житомир, 2012 — с. с. 254-259 // Електронна бібліотека Житомирського державного університету імені Івана Франка
![]() |
Це незавершена стаття про особу. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 19 березня
- Народились 1919
- Уродженці Лохвицького повіту
- Померли 23 листопада
- Померли 1994
- Померли в Києві
- Члени Спілки письменників СРСР
- Члени КПРС
- Кавалери ордена Жовтневої Революції
- Кавалери ордена Вітчизняної війни II ступеня
- Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
- Кавалери ордена «Знак Пошани»
- Нагороджені медаллю «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «Сорок років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «Ветеран праці»
- Лауреати Державної премії СРСР
- Українські письменники
- Українські драматурги
- Радянські письменники
- Радянські драматурги
- Учасники Другої світової війни з СРСР