Діахронічне мовознавство
Перейти до навігації
Перейти до пошуку
Антропологія |
---|
![]() |
Ключові концепції |
![]() ![]() |
Діахроні́чна лінгві́стика (діахронічне мовознавство, порівняльно-історичне мовознавство) — розділ лінгвістики, що розглядає мову, зміни в ній та її явища в історичному розвитку.
Діахронічне та історичне мовознавство було головною течією мовознавства до початку XX сторіччя, коли Фердинанд де Соссюр довів, що синхронічна (описова) лінгвістика, яка вивчає мову у статичній позиції та в певний окремий період часу, є рівноправна з діахронічною.
- Кочерган М. П. Загальне мовознавство: Підручник. — Київ: Видавничий центр «Академія», 2003. — 464 с. (серія «Альма-матер») ISBN 966-580-161-9
- Діахронія // Лексикон загального та порівняльного літературознавства / голова ред. А. Волков. — Чернівці : Золоті литаври, 2001. — С. 152. — 634 с.
![]() |
Це незавершена стаття з мовознавства. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |