Девід Камерон
Девід Камерон | |
---|---|
англ. David Cameron | |
![]() | |
Прем'єр-міністр Великої Британії | |
11 травня 2010 — 13 липня 2016 | |
Монарх | Єлизавета II |
Попередник | Ґордон Браун |
Наступник | Тереза Мей |
Міністр закордонних справ Великої Британії | |
13 листопада 2023 — 5 липня 2024 | |
Монарх | Чарльз III |
Прем'єр-міністр | Ріші Сунак |
Попередник | Джеймс Клеверлі |
Наступник | Девід Леммі |
Лідер Консервативної партії Великої Британії | |
6 грудня 2005 — 13 липня 2016 | |
Попередник | Майкл Говард |
Наступник | Тереза Мей |
Член Палати громад від округу Вітні | |
7 червня 2001 — 12 вересня 2016 | |
Попередник | Шон Вудворд |
Наступник | Роберт Кортс |
Член Палати лордів | |
Нині на посаді | |
На посаді з | 17 листопада 2023 (пожиттєво) |
Народився | 9 жовтня 1966[1][2][…] (57 років) Мерілебон, Вестмінстер, Великий Лондон, Лондон[d], Англія[4][5] |
Відомий як | політик |
Країна | Велика Британія[6][7] |
Національність | Британець |
Alma mater | Heatherdown Preparatory Schoold, Ітонський коледж і Брейсноуз коледж |
Політична партія | Консервативна партія |
Батько | Ian Donald Camerond[8][9] |
Мати | Mary Fleur Mountd[8][9] |
У шлюбі з | Саманта Кемерон |
Діти | Ненсі Ґвен, Артур Еван, Айвен Реджинальд (†) |
Релігія | англіканство |
Нагороди | |
Підпис | ![]() |
davidcameronoffice.org | |
![]() | |
![]() | |
Де́від Ві́льям До́нальд Камерон, барон Камерон Чіппінг Нортонський[10] (англ. David William Donald Cameron; нар. 9 жовтня 1966) — 75-й прем'єр-міністр Великої Британії (з 11 травня 2010 до 13 липня 2016[11]), лідер Консервативної партії Великої Британії у 2005—2016 роках, член Парламенту по виборчому округу Вітні. 2010 року очолив коаліційний уряд з ліберальними демократами, ставши наймолодшим прем'єр-міністром країни за останні 198 років.
13 листопада 2023 року несподівано повернувся до уряду Великої Британії, ставши головою МЗС країни[12].
Девід Камерон народився в родині біржового маклера Іана Дональда Камерона і Мері Флер Маунт, дочки сера Вільяма Маунта, 2-го баронета. Камерон має шотландські корені, один з його предків був спорідненим з королем Вільгельмом IV Ганноверським. Навчався в Ітонському коледжі. У цей час на рік перервав своє навчання і прожив певний час у Гонконзі, перебував у Радянському Союзі, де за його зізнанням КДБ намагався завербувати його.
Навчання продовжив у Брейсноуз коледжі Оксфордського університету, який закінчив зі ступенем бакалавра в галузі політології, філософії та економіки. У студентські роки вживав алкоголь і легкі наркотики, такі як марихуана. Освіту закінчив з відзнакою у 1988 році, потім працював протягом чотирьох років у науково-дослідному відділі Консервативної партії. Після виборів 1992 року став спеціальним радником уряду, спочатку у відділі Казначейства, а потім у Міністерстві внутрішніх справ. У 1994–2001 роках був директором корпоративних зв'язків медійної Carlton Communications.
Перша спроба потрапити в Палату громад парламенту Камерон зробив ще у 1997 році, але не набрав необхідної кількості голосів. У 2001 році, нарешті переміг і потрапив до парламенту, вигравши вибори у виборчому окрузі Вітні. Відразу ж після виборів став членом парламентського комітету з внутрішніх справ. У 2003 році був призначений заступником голови Консервативної партії. Рік потому, став основним доповідачем консерваторів з питань місцевого самоврядування. Пізніше був призначений міністром освіти тіньового кабінету опозиції.
Після поразки консерваторів на наступних виборах у травні 2005 року Камерон заявив про намір балотуватися на посаду голови Консервативної партії. У першому турі виборів голови партії, який відбувся 18 жовтня, Камерон, несподівано для багатьох отримав друге місце і 56 голосів проти Девіда Дейвіса, який мав 62 голоси. Однак вже у другому турі 20 жовтня Камерон отримав 78 % голосів і став головою Консервативної партії. Офіційним лідером парламентської опозиції був призначений 6 грудня 2005 року.
Після виборів, Камерон запровадив деякі зміни у політику Консервативної партії — почав робити більший акцент на «соціальну відповідальність», активну співпрацю приватних осіб, компаній та місцевої влади. Також виступав за обмеження фінансування політичних партій із приватних джерел.
Під час парламентських виборів 2010 року консерватори під головуванням Камерона отримали велику кількість місць у парламенті — 306, однак для формування більшості не вистачило 20 голосів і вони були вимушені увійти у коаліцію з Ліберальними демократами і сформувати уряд, в якому Девід Камерон став прем'єр міністром.
Велика Британія та Євросоюз
25 жовтня 2014 року Камерон відмовився збільшувати британський внесок у бюджет Євросоюзу, який просив додатково виділити 2,1 мільярда євро[13]. На думку Камерона, ЄС повинен дати владі Англії більше прав в галузі контролю над власним кордоном, в тому числі обмежити міграційний потік з інших країн, що належать до складу ЄС. На 2017 рік у Великій Британії планується референдум, на який буде внесено питання членства країни у Євросоюзі. Він називає це одним з головних пунктів програми своєї партії консерваторів. Водночас Камерон заявив, що Велика Британія готова залишитись в ЄС при умові реформування даного союзу[14][15] .
У лютому 2016 року Девід Камерон під час 40 годинних переговорів із ЄС домовився про особливий статус Великої Британії в Євросоюзі і про те, що його країна зможе не виплачувати повністю виплати мігрантам з інших країн ЄС протягом наступних семи років[16].
Але вже у червні 2016 року пройшов референдум про вихід Британії із ЄС, 51,9 % учасників якого проголосували за вихід.
5 червня 2014 року Камерон на зустрічі відмовився потиснути руку Путіну[17][18]. На думку Камерона, найкращим варіантом підтримки України з боку Євросоюзу буде запровадження нових санкцій проти Росії[19]. Він не вважає, що озброїти українські урядові війська було б правильним підходом.
«Найкраще, що ми можемо зробити для допомоги України — це вибудувати коаліцію у Європі та Америці для жорстких санкцій, щоб продемонструвати Росії, що відносини з рештою світу докорінно міняються».
17 жовтня після міланського саміту Камерон заявив, що, якщо Росія не виведе з України свої війська, Євросоюз буде готовий зберегти санкції та продовжувати тиск на Росію[20].
24 лютого 2015 року Камерон анонсував відправку в Україну англійських військових інструкторів[21].
28 жовтня 2014 року у британському Лідсі біля міської ратуші на Камерона напав місцевий житель, коли прем'єр виступав зі звітом про запуск нового залізничного сполучення між Лідсом і Манчестером. Порушник пробився до прем'єра з протилежного боку дороги, проскочивши одного з охоронців. Винуватець був схоплений охороною, але через деякий час був відпущений[22].
24 червня 2016 року Прем'єр-міністр Великої Британії Девід Кемерон повідомив, що піде у відставку після референдуму про вихід Великої Британії з ЄС[23][24]. 13 липня королева Єлизавета II прийняла відставку Девіда Камерона[11].
13 листопада 2023 року колишній британський прем'єр-міністр був призначений новим головою МЗС. Кемерону надали шляхетний титул довічного перства, щоб він міг обійняти посаду у Кабінеті міністрів. У Британії володарям довічного перства надається титул барона і право на місце в Палаті лордів, якщо вони мають відповідний вік та громадянство. Офіс Сунака повідомив у понеділок, що король Чарльз III схвалив надання Кемерону місця у Палаті лордів, дозволяючи йому повернутися до уряду, незважаючи на те, що він не був обраним членом парламенту[25].
- 2015 року Камерон розповів, що президент США Барак Обама іноді називає його «братан»[26].
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #13289016X // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ Person Profile // Internet Movie Database — 1990.
- ↑ http://www.nytimes.com/2010/05/12/world/europe/12cameron.html
- ↑ https://www.biographyonline.net/politicians/uk/david-cameron.html
- ↑ https://ethnicelebs.com/david-cameron
- ↑ http://www.nytimes.com/2010/05/14/world/europe/14britain.html
- ↑ http://www.nytimes.com/travel/guides/europe/britain/england/liverpool/hotels.html
- ↑ а б Lundy D. R. The Peerage
- ↑ а б Kindred Britain
- ↑ Parliamentary career of Lord Cameron of Chipping Norton. UK Parliament. Процитовано 17 November 2023.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) - ↑ а б Королева прийняла відставку Кемерона з посади прем'єра. BBC Україна. 13.07.2016. Архів оригіналу за 25 лютого 2022. Процитовано 13.07.2016.
- ↑ В уряді Британії перестановки. Голову МВС звільнили після скандалу, а МЗС очолить екс-прем'єр. РБК-Украина (укр.). Процитовано 13 листопада 2023.
- ↑ Камерон відмовився збільшувати британський внесок у бюджет ЄС. Архів оригіналу за 7 листопада 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ Без реформ, Англія немає наміру залишатися в ЄС, — прем'єр Девід Камерон. Архів оригіналу за 6 грудня 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ london_nazivaye_spekulyatsiyami_mirkuvannya_pro_mozhliviy_vihid_velikoyi_britaniyi_z_yes&objectId=1328730 Лондон називає спекуляціями міркування про можливий вихід Великої Британії з ЄС[недоступне посилання з липня 2019]
- ↑ Брюссельская победа британского премьера. Архів оригіналу за 21 лютого 2016. Процитовано 20 лютого 2016.
- ↑ Путін та Камерон відмовилися при зустрічі потиснути один одному руки. Архів оригіналу за 7 листопада 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ Камерон не потиснув руки Путіну. Архів оригіналу за 7 листопада 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ Росія змушує Україну відмовитися від демократичного вибору під дулом автомата — Камерон. Архів оригіналу за 6 жовтня 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ Камерон: або Путін виведе війська, або отримає санкції. Архів оригіналу за 7 листопада 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ Британский премьер анонсировал отправку в Украину военных инструкторов. Архів оригіналу за 24 лютого 2015. Процитовано 24 лютого 2015.
- ↑ На прем'єра Британії Камерона скоєно «напад» у Лідсі. Архів оригіналу за 8 листопада 2014. Процитовано 7 листопада 2014.
- ↑ Дэвид Кэмерон уйдет в отставку после референдума о выходе Великобритании из ЕС. 112.ua. 24 червня 2016. Архів оригіналу за 27 червня 2016.
- ↑ Прем'єр Великої Британії Кемерон йде у відставку. ukranews.com. Українські новини. 24 червня 2016. Архів оригіналу за 27 червня 2016.
- ↑ [https://www.eurointegration.com.ua/news/2023/11/13/7173427/ Експрем’єр Британії Кемерон призначений новим главою МЗС
- ↑ Кэмерон рассказал, что Обама называет его «братан». Архів оригіналу за 6 січня 2015. Процитовано 6 січня 2015.
- Офіційний Сайт Девіда Камерона (англ.)
- У Великій Британії при владі новий уряд // BBC [Архівовано 15 травня 2010 у Wayback Machine.] (укр.)
- Carloc Fresneda. David Cameron, el hombre que partió Europa // El Mundo, 25/06/2016 — укр. переклад: Карлос Фреснеда. Девід Кемерон: людина, яка розколола Європу [Архівовано 28 червня 2016 у Wayback Machine.].
![]() |
Це незавершена стаття про британського політика чи політикиню. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 9 жовтня
- Народились 1966
- Уродженці боро Вестмінстер
- Випускники Ітона
- Офіцери ордена Почесного легіону
- Кавалери ордена Дружби 1 ступеня (Казахстан)
- Кавалери ордена короля Абдель-Азіза
- Прем'єр-міністри Великої Британії
- Девід Камерон
- Випускники Оксфордського університету
- Члени парламенту Великої Британії
- Члени Консервативної партії Великої Британії
- Члени Таємної ради Великої Британії
- Шотландці Англії