Вільям Бредфорд Шоклі
Вільям Бредфорд Шоклі | |
---|---|
англ. William Bradford Shockley | |
![]() | |
Народився | 13 лютого 1910[1][2][…] Лондон, Англія[4] |
Помер | 12 серпня 1989[1][2][…] (79 років) Стенфорд, Санта-Клара, Каліфорнія, США ·рак простати |
Поховання | Альта-Меса[5] |
Країна | ![]() |
Національність | американець |
Діяльність | фізик, винахідник, викладач університету |
Alma mater | Каліфорнійський технологічний інститут, Массачусетський технологічний інститут |
Галузь | фізика напівпровідників |
Заклад | Bell Labs, Стенфордський університет |
Науковий ступінь | доктор філософії з фізикиd |
Науковий керівник | Джон Слейтер |
Членство | Національна академія наук США Американська академія мистецтв і наук Американське фізичне товариство[6] |
Партія | Республіканська партія США |
Відомий завдяки: | відкриття транзистора |
Батько | William Hillman Shockleyd[7] |
У шлюбі з | Jean Baileyd Emmy Lanningd |
Нагороди | |
![]() |
Ві́льям Бре́дфорд Шо́клі (англ. William B. Shockley; 13 лютого 1910, Лондон — 12 серпня 1989) — фізик, дослідник напівпровідників і транзисторів.
Вільям Шоклі народився 13 лютого 1910 року в Лондоні, Велика Британія. Його батько Вільям Гілман Шоклі був гірничим інженером з Массачусетсу, а його дружина, Мері (уродженка Бредфорда) була заступником маркшейдера у Неваді.
Родина повернулася в Сполучені Штати в 1913 році, і Вільям-молодший у 1932 році одержав диплом бакалавра в Інституті технологій штату Каліфорнія. В Інституті технологій штату Массачусетс він навчався під керівництвом професора Джона Слейтера і захистив докторську роботу в 1936 році на тему «Енергетична зонна структура хлориду натрію». У тому ж році Шоклі влаштувався до Bell Telephone Laboratories, працюючи в групі, яку очолював доктор С.Дж. Девісон і проробив там (з короткою перервою під час війни) до 1955 року. Він пішов зі своєї посади директора відділу фізики транзисторів, щоб стати директором Shockley Semi-conductor Laboratory в корпорації Beckman Instruments, Inc., розташованої в Маунтін-В'ю, штат Каліфорнія. Там він зайнявся дослідженням і розробкою нових транзисторів та інших напівпровідникових пристроїв. У 1963 році був рекомендований Олександром М. Понятовим, професором машинобудування в Стенфордському університеті, де Шоклі став професором машинобудування та прикладних наук.
Під час Другої світової війни Шоклі був директором дослідницької групи, яка займалася питаннями боротьби з підводними човнами, а потім служив експертом при військовому міністрі (Secretary of War). Двічі читав лекції: у 1946 році в Принстонському університеті, та у 1954 році в Каліфорнійському інституті технологій. Один рік (1954–1955) він працював заступником директора та керівника досліджень Weapons System Evaluation Group у Департаменті оборони.
Був двічі одружений. Мав трьох дітей від першого шлюбу з Джин (уроджена Бейлі). Але цей шлюб розпався, і його другою дружиною стала Еммі Ленінг.
Дослідження Шоклі були спрямовані на вивчення: енергетичних зон твердих тіл, упорядкування та розпорядкування в сплавах, теорії вакуумних приладів (ламп), самодифузії міді, теорії дислокації, експериментів і теорії феромагнетних доменів, експериментів з фотоелектронами в хлориді срібла, різних напрямків у фізиці транзисторів і дослідження операції із залежності зарплати і продуктивності праці в дослідницьких лабораторіях.
Із 1936 року до початку війни займався проблемою практичної реалізації МДН-транзистора на поверхні германію, управляючий електрод якого розділявся за допомогою слюдяної пластинки. Хоч ефект поля і підтвердився експериментально проте до практичної реалізації справа так і не дійшла. До речі, і після війни він продовжував дану тематику уже як керівник, в розпорядженні якого були Джон Бардін та Волтер Браттейн, які в той час займалися тривіальною справою вимірювання поверхневої провідності германію чотиризондовим методом. Під час одного із вимірювань і був відкритий так званий транзисторний, або біполярний ефект. За розробку теорії цього ефекту шляхом формального введення квазіпотенціалів Фермі для умови статичної квазірівноваги йому була присуджена Нобелівська премія з фізики.
Його роботи були відзначені багатьма нагородами. Шоклі був нагороджений медаллю за заслуги в 1946 році за роботу в департаменті війни, премією Морріса Лайбмана Інститутом Радіоконструкторів у 1952 році, а в наступному році премією Олівера Баклі у фізиці твердого тіла від Американського фізичного товариства, а роком пізніше — премія Сайруса Комстока від Національної академії наук. І найбільше визнання — Нобелівська премія з фізики, була вручена йому в 1956 році разом із двома колишніми колегами з Bell Telephone Laboratories, Джоном Бардіном і Волтером Браттейном.
У 1963 році він отримав медаль Голі від Американського товариства інженерів-механіків. Також доктор Шоклі з 1951 року був членом Наукової консультативної групи армії США, а з 1958 року — працював у Науковому консультативному комітеті військово-повітряних сил США. У 1962 році його було призначено до Наукового консультативного комітету при Президенті США. Також Шоклі отримав почесний ступінь доктора наук від Університету Пенсільванії, Університету Ратгерс і Коледжу імені Густавуса Адольфуса (Міннесота). Крім численних статей в наукових і технічних журналах Шоклі написав «Електрони в напівпровідниках р-типу» (1950) і редагував «Дефекти майже ідеальних кристалів» (1952). Також за свої винаходи він отримав понад 50 патентів у США.
Шоклі отриав понад 90 патентів США. Деякі відомі є:
- US Patent #2502488 Semiconductor Amplifier. Applied for on Sept. 24, 1948; Його перший напівпровідниковий транзистор.
- US patent #2655609 Bistable Circuits. Applied for on July 22 1952; Використовувався в комп'ютерах.
- US patent #2787564 Forming Semiconductive Devices by Ionic Bombardment. Applied for on Oct. 28, 1954; Дифузійний процес для імплантації домішок.
- US patent #3031275 Process for Growing Single Crystals. Applied for on Feb. 20, 1959; Покрашення технології виробництва основних напівпровідникових матеріалів.
- US patent #3053635 Method of Growing Silicon Carbide Crystals. Applied for on Sept. 26, 1960; Використання інших напівпровідників, а не тільки германію.
- Shockley, William — Electrons and holes in semiconductors, with applications to transistor electronics, Krieger (1956) ISBN 0-88275-382-7.
- Shockley, William — Mechanics Merrill (1966).
- Shockley, William and Pearson, Roger — Shockley on Eugenics and Race: The Application of Science to the Solution of Human Problems Scott-Townsend (1992) ISBN 1-878465-03-1.
- Joel N. Shurkin; Broken Genius: The Rise and Fall of William Shockley, Creator of the Electronic Age. New York: Palgrave Macmillan. 2006. ISBN 1-4039-8815-3
- Michael Riordan and Lillian Hoddeson; Crystal Fire: The Invention of the Transistor and the Birth of the Information Age. New York: Norton. 1997. ISBN 0-393-31851-6 pbk.
- Айзексон, Волтер (2017). Інноватори: Як група хакерів, геніїв та ґіків здійснила цифрову революцію. Київ: Наш Формат. с. 488. ISBN 978-617-7279-81-4.
- ↑ а б Encyclopædia Britannica
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ а б Cooper D. Y. Shockley, William Bradford (13 February 1910–12 August 1989), physicist // American National Biography Online / S. Ware — [New York]: Oxford University Press, 2017. — ISSN 1470-6229 — doi:10.1093/ANB/9780198606697.ARTICLE.1302153
- ↑ Шокли Уильям Брэдфорд // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ NNDB — 2002.
- ↑ Geni.com — 2006.
- Вільям Бредфорд Шоклі [Архівовано 27 вересня 2007 у Wayback Machine.]
- Національна Академія Наук. Біографія [Архівовано 22 травня 2013 у Wayback Machine.]
- Біографія нобелівського лауреату [Архівовано 3 серпня 2004 у Wayback Machine.]
- Біографія Шоклі PBS [Архівовано 29 березня 2018 у Wayback Machine.]
- Time Magazine 100 Biography of William Shockley [Архівовано 11 червня 2007 у Wayback Machine.]
- Інтерв'ю з В.Шоклі [Архівовано 21 жовтня 2007 у Wayback Machine.]
- Нобелівська лекція [Архівовано 6 травня 2017 у Wayback Machine.]
- Історія відкриття транзистора [Архівовано 2 січня 2018 у Wayback Machine.]
- Shockley and Bardeen-Brattain patent disputes [Архівовано 27 травня 2007 у Wayback Machine.]
- Series of Slate.com Articles on the controversial sperm bank [Архівовано 30 травня 2007 у Wayback Machine.]
- The genius factory [Архівовано 11 вересня 2005 у Wayback Machine.]
- William Shockley vs. Francis Cress-Welsing (Tony Brown Show, 1974) [Архівовано 4 червня 2007 у Wayback Machine.]
- Сайт Шоклі (shockleytransistor.com) був організований використовуючи ім'я компанії, в честь В.Шоклі та тих, хто перший розробив технологію обробки кремнію в Силіконовій Долині.
- The Rise and Fall of William Shockley — CBC Radio's Quirks and Quarks from June 24, 2006.
- Вільям Бредфорд Шоклі: твори у бібліотеці (WorldCat каталог)
- Народились 13 лютого
- Народились 1910
- Уродженці Лондона
- Померли 12 серпня
- Померли 1989
- Померли у Стенфорді
- Доктори філософії з фізики
- Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США
- Члени Американської академії мистецтв і наук
- Члени Американського фізичного товариства
- Республіканці США
- Лауреати Нобелівської премії з фізики
- Лауреати премії Олівера Баклі
- Нагороджені медаллю пошани IEEE
- Нагороджені медаллю Вільгельма Екснера
- Обрані до Національної зали слави винахідників США
- Лауреати премії пам'яті Морріса Лібманна
- Нагороджені медаллю Голлі
- Лауреати премії Комстока з фізики
- Людина року за версією журналу «Time»
- Померли від раку простати
- Поховані на цвинтарі «Альта-Меса»
- Фізики США
- Винахідники США
- Атеїсти США
- Випускники Каліфорнійського технологічного інституту
- Випускники Массачусетського технологічного інституту
- Науковці Лабораторій Белла
- Науковці Стенфордського університету
- Науковці з Каліфорнії
- Республіканці Каліфорнії