Запоріжжя
Запорі́жжя (МФА: [zɑpoˈriʒʲːɐ] ( прослухати); до 1921 року — Олекса́ндрівськ) — місто в Україні, адміністративний центр Запорізької області та Запорізької міської громади. За чисельністю населення — 6-те місто країни (710 052 осіб станом на 1 січня 2022 року)[4]. Розташоване на головній воднотранспортній магістралі України — річці Дніпро, у місці її перетину транспортно-комунікаційними коридорами, що сполучають Південну Україну з її столицею, західними, центральними областями та Донбас із Криворіжжям.
Разом із навколишніми поселеннями утворює Запорізьку агломерацію. Є одним з найбільших адміністративних, індустріальних та культурних центрів Півдня України з розвиненим машинобудуванням, чорною та кольоровою металургією, хімічною та будівельною промисловістю, річковим портом і важливим транзитним залізничним вузлом.
Відповідно до Зведеної схеми районного планування України, Запоріжжя займає важливе місце в регіональній системі розселення і виконує функції обласного, міжнародного і районного центрів, кожний з яких має свою зону міжселищного обслуговування. Отож, у зоні впливу Запоріжжя як обласного центра на території 2690 тис. га розташовано 14 міст, 23 селища, значна кількість сіл, в яких мешкає понад 2 млн осіб. Очолювана Запоріжжям міжрайонна система розселення (приміська зона), вирізняється високим рівнем виробничо-господарського опанування території, високою цінністю сільськогосподарських земель і середовища.
Приміська зона охоплює Запорізький, Василівський та Пологівський район (у тому числі до 17 липня 2020 року — ліквідовані колишні Вільнянський, Новомиколаївський, Оріхівський, Кам'янсько-Дніпровський адміністративні райони Запорізької області), загальною площею 760 тис. га, на якій рзташовано 5 міст, 6 селищ та близько 300 сільських населених пунктів. Загальна чисельність населення приміської зони — приблизно 315 тис. осіб.
Особливістю міста Запоріжжя є те, що в ньому зосереджено приблизно 65 % продуктивних потужностей області й 43 % населення області.
З 24 лютого 2022 року, в ході російського вторгнення в Україну, російські окупанти регулярно завдають обстріли по інфраструктурі та житловим будівлям міста Запоріжжя.
7 серпня 2023 року на сайті Президента України зареєстрована петиція про присвоєння місту почесної відзнаки «Місто-герой України»[7].
До 15 березня 1921 року місто називалося Олександрівськ за назвою Олександрівської фортеці, закладеної у 1770 році. Однозначної думки, на честь кого було названо фортецю немає. Називаються імена генерал-фельдмаршала Олександра Голіцина, князя Олександра Вяземського[8][9].
15 березня 1921 року Запорізьким губернським виконавчий комітет виданий наказ про перейменування міста Олександрівська в Запоріжжя — тобто розташоване за Дніпровими порогами[10]. Нова назва й раніше була відомою серед населення та враховувала історичні традиції краю — міста за порогами, до спорудження у 1932 році греблі Дніпровської ГЕС в місці, де річка Дніпро перетинає скелястий південний край Українського щита, закінчувалися численні Дніпрові пороги, що перешкоджали судноплавству[11].
З 15 березня 1921 року у місцевій пресі зустрічаються обидві назви — Запоріжжя та Олександрівськ. Проте залізничні станції міста до 1934 року зберігали свої назви Олександрівськ І та Олександрівськ ІІ.
27 червня 2023 року Національна комісія зі стандартів державної мови рекомендувала розглянути перейменування міста Запоріжжя, проте міська влада повинна довести доцільність назви обласного центру. На думку комісії зі стандартів державної мови, назва Запоріжжя «може стосуватися російської імперської політики». Фахівці-філологи та історики з усіх регіонів України склали перелік з 1400 міст та сіл, які запропоновано перейменувати на виконання закону «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії», серед них і місто Запоріжжя. Комісія рекомендувала обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву, проте комісія ніяк не пояснила, чому Запоріжжя відповідає або не відповідає новому законодавству. Тож Запорізька міська рада мала 6 місяців аби довести доцільність назви обласного центру або запропонувати свою назву. Якщо впродовж шести місяців місцева влада не виконає рекомендації, то Верховна Рада України мала право змінити назву міста за рішенням Національної комісії зі стандартів державної мови[12][13]. 30 червня 2023 року Національна комісія зі стандартів державної мови скасувала ідею зміни назву обласного центру, а назва міста залишилася незмінною. Із пояснень фахівців стало відомо, що вони просто хотіли діалогу між місцевою владою, філологами та краєзнавцями[14].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6b/%D0%A1%D1%96%D1%87_%D0%B7_%D0%B2%D0%B8%D1%81%D0%BE%D1%82%D0%B8_%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D0%BE%D1%82%D1%83.jpg/250px-%D0%A1%D1%96%D1%87_%D0%B7_%D0%B2%D0%B8%D1%81%D0%BE%D1%82%D0%B8_%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D0%BE%D1%82%D1%83.jpg)
За свідченнями археологів, поселення на території сучасного Запоріжжя відомі з часів Середньостогівської культури (5 до — середина 4 тисячоліття до н. е.) — залишки давнього поселення було знайдено на північно-східному куті острова Хортиці. Інший відомий археологічний пам'ятник — вознесенський комплекс — кам'яна споруда, яку пов'язують із хозарами, булгарським ханом Аспарухом (VII століття), князем Святославом Ігоровичем (X століття).
За часів Київської Русі на території сучасного міста були переправи через Дніпро — це Крарійський та Кічкаський перевози на півночі і поселення Протолча на півдні острова Хортиця.
1103 року в районі острова Хортиця руські князі Святополк Ізяславич і Володимир Мономах завдали нищівної поразки половцям.
У XV—XVII століттях територія сучасного міста входила до Запорожжя — краю вольностей запорозьких козаків. Першою і єдиною Січчю, розташованою безпосередньо в межах сучасного міста, була Хортицька.
1552 року її заснував український шляхтич Дмитро Вишневецький (Байда) на острові Мала Хортиця. Однак у 1557 році її зруйнувало турецько-татарське військо.
1527 року кримський хан Сахіб Герай скаржився литовському урядові на черкаських та канівських козаків, які поблизу татарських кочовищ ставили «уходи», тобто займалися промислами, а рибу, хутра й мед вивозили на продаж у волості.
У другій половині 1570-х років XVI століття польський король Стефан Баторій проводив жорстку політику на підпорядкування Запорожжя польському урядові. Багаті угіддя приваблювали польських магнатів, які вдиралися в запорозькі володіння й спустошували «уходи», а запорожців брали в полон. З півдня їм постійно загрожували кочовики-татари. Тому, у зв'язку з посиленням наступу як польського панства, так і кримських татар, козаки згуртовувалися й створювали укріплені городи, або січі. Щоб підпорядкувати державі непокірних козаків і загарбати їхні землі, 1578 року Стефан Баторій зобов'язав усіх без винятку прикордонних старост «виганяти низовців з Дніпра». Але, оскільки козаки перебували під захистом таких природних укріплень, як Томаківка та навколишні річки й озера, здійснити наказ короля було неможливо.
На початку 1580-х років на Томаківщині вже була існувала справжня Запорозька Січ як військова організація, у якій відбувалися січові збори, або кіш. На початок 1580-х років припадають згадки в джерелах про січову старшину та регалії найвищої влади, зокрема булаву гетьманську. Томаківська Січ приймала не тільки селян, а й була центром, куди втікали бранці з ординського полону. Шляхтич Зборовський, який у 1580-х роках був на Томаківській Січі, свідчив про високу майстерність січовиків не лише у військовій справі, а й у виконанні пісень та грі на кобзі. На Січі не було ані феодальної власності на землю, ані кріпацтва. На роботу на Січі наймали, а панувало серед січового товариства побратимство, вірність матері-Січі та Великому Лугу. А поза Січчю водночас зростали зимівники, де жили власники рибних промислів, скотарі, мельники, шевці, рибалки, котрі в разі нападу кочовиків чи польської шляхти за наказом кошового отамана збиралися на Січ зі зброєю в руках і йшли в походи на Польщу, Крим чи Стамбул визволяти з неволі своїх земляків.
У 1734—1775 роках територія Запоріжжя входила до Самарської паланки, а правобережжя — до Кодацької паланки.
У 1770 році на місці сучасного Запоріжжя закладено Олександрівську фортецю Дніпровської лінії. Її будівництво завершилося у 1775 році. Того ж року, за ініціативою Григорія Потьомкіна, було знищено останню Запорозьку Січ — Підпільненську.
-
Олександрівськ та його околиці (1861)
-
Олександрівськ у XIX столітті
-
Мапа Олександрівська на початку XX століття[15]
Формування сучасного міста пов'язане з Олександрівською фортецею, поблизу якої сформувався так званий «фурштат», де оселилися будівельники-селяни, каторжники, персонал обслуги фортеці, відставні солдати. За даними Статуту громади міста Запоріжжя: «Виникнення міста пов'язане зі спорудженням 1770 року Олександрівської фортеці». Ціла низка державних актів теж із цим згодна. І, відповідно, днем народження міста можливо було б проголосити 28 серпня — саме в цей день 1770 року було закладено Олександрівську фортецю[16]. Після остаточного захоплення Криму росіянами 1783 року Дніпровська лінія втратила військове значення й була скасована, унаслідок чого в 1800 році Олександрівська фортеця втратила статус військового об'єкта.
1806 року поселення, що нараховувало приблизно 2 тисяч осіб, отримало статус повітового міста під назвою Олександрівськ. На околицях міста були поселення вихідців з Німеччини, які прибували на запрошення Катерини II з 1787 року.
Поблизу міста Олександрівськ розташовувалося велике село Вознесенка, засноване ще у 1596 році (сучасна територія центру міста Запоріжжя). У Вознесенці у різні часи мешкало 1,5–4 тис. осіб, існували церква, крамниця, школа, розвинута торгівля. Крім того, пізніше за запрошенням Катерини II, була заснована низка німецьких менонітських колоній Хортицької волості: Кічкас (Ейнлаге), колонія Хортиця, Розенталь, Шенвізе тощо.
1873 року, завдяки будівництву залізниці, місто поступово перетворилося на важливий транспортний вузол, де вантажі перевантажувалися із залізниці на річковий транспорт, що прямував до Одеси. Потужний поштовх до подальшого розвитку промисловості дало місту спорудження у 1902 році залізниці, яка сполучила місто з Криворізьким та Донецьким басейнами. У 1879 році 63 % торгово-промислових підприємств міста належало євреям. У 1901 році міським головою був обраний підприємець Фелікс Мовчановський. У 1903 році євреї складали 70 % купців[17].
1905 року Олександрівськ, як і чимало інших міст Російської імперії, був центром робітничих страйків, які 11–14 грудня 1905 року переросли у збройне повстання, придушене імперськими військовими. Того ж року в місті відзначився єврейськими погромами Союз Михаїла Архангела.
-
Будинок Г. Келлера (вул. Святого Миколая, 16)
-
Будівля пологового будинку № 1 (вул. Святого Миколая, 27)
-
Перша теплова електростанція Олександрівська (вул. Поштова, 73)
У середмісті старого Олександрівська (сучасного Запоріжжя) знаходиться унікальна як за архітектурою, так і за призначенням будівля — перша теплова електростанція міста. Будівля проєктувалася та споруджувалася як перша електростанція Олександрівська, за проєктом технолога місцевого електричного товариства А. С. Берковича. Гроші на будівництво було виділено з міського бюджету. У 1910 році урочисто відкрита перша теплова електростанція, безперебійна подача електроенергії розпочалась з липня 1911 року. Електростанція працювала на твердому паливі — торфі та вугіллі. Будівля електростанції вражала олександрівців. Єдиний поверх основної будівлі заввишки сягав 7 м, двоповерхова цегляна прибудова — 9 м. Цоколь — метровий шар граніту. Всередині електростанції були встановлені два газогенератори. Першим підключився до електростанції Міський банк, згодом електроенергією почали користуватися найзаможніші містяни. Задоволення було не з дешевих — понад 30 копійок за кВт, у місяць виходило від 4 до 10 рублів, одна лише лампочка коштувала 1 рубль — в тогочасних цінах за 1 рубль можна було придбати 2 кг якісного м'яса. Потужність електростанції до 1917 року складала 400 кВт. Нині це споживання кількох сучасних багатоповерхівок, а у ті часи покривало потреби цілого міста[18].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/3/35/%D0%9A%D1%96%D1%87%D0%BA%D0%B0%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D0%BC%D1%96%D1%81%D1%82.jpg/250px-%D0%9A%D1%96%D1%87%D0%BA%D0%B0%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D0%BC%D1%96%D1%81%D1%82.jpg)
22 листопада 1917 року рішенням більшості голосів (147 проти 95) Олександрівська міська рада ухвалила рішення про інтеграцію до Української Народної Республіки, в ході якого місто увійшло до адміністративно-територіальної одиниці Січ. Утім, у січні 1918 року місто захопили анархісти за підтримки російських червоногвардійських загонів, на чолі «революційного комітету» в Олександрівську стали Маруся Нікіфорова та Нестор Махно[19]. 18 квітня 1918 року, після укладання Берестейського миру, місто було звільнено силами Запорізького корпусу Армії УНР за підтримки німецьких загонів. Однак, вже у грудні 1918 року Олександрівськ було остаточно втрачено під натиском більшовицьких сил[20]. Впродовж наступних двох років місто стало ареною бойових дій між більшовиками, білогвардійцями та махновцями[21]. Вперше білогвардійським військам вдалося захопити місто у червні 1919 року, проте у жовтні 1919 року їх витіснили загони Нестора Махна. Розрив Махна з більшовиками призвів до збройного протистояння між цими силами, а в січні 1920 року Олександрівськ втретє було захоплено більшовики.
19 вересня 1920 року містом заволоділи білогвардійські війська під орудою Петра Врангеля. У жовтні 1920 року більшовики остаточно встановили в Олександрівську радянську окупаційну владу[20].
15 березня 1921 року Олександрівська губернія отримала назву Запорізька губернія. Згодом перейменувано й губернське місто Олександрівськ на Запоріжжя.
У 1926 році, за американським проєктом, гребля Дніпровської ГЕС повинна була бути побудована прямою, з чотирма смугами руху та вертикальними опорами, а не з параболічними опорами. На місці сучасного підприємства ЗТЗ мали бути всі заводи промислової зони. Для забезпечення електроенергією цих енергозатратних заводів з мінімальними втратами короткою електричною мережею передбачалося будівництво Дніпровської ГЕС на правому березі, а на лівому березі Дніпра (за компасними напрямками східних вітрів) мало би будуватися «місто-сад» від Кічкаса через стару частину до сучасного Південного житлового масиву із пляжною зоною по всій довжині, відокремленою від житлової забудови лісопарковим сквером типу Лонг-Біч або Брайтон-Біч по-запорізькі.
Впродовж довоєнних п'ятирічок місто стало великим індустріальним центром, чому сприяло відкриття 10 жовтня 1932 року Дніпровської ГЕС — найпершої з каскаду дніпровських гідроелектростанцій. Разом із тим було збудовано підприємства, такі як завод листової сталі («Запоріжсталь»), коксохімічний, алюмінієвий («ЗАлК»), феросплавів, завод інструментальної сталі (нині — «Дніпроспецсталь»)[22].
-
Будівництво Дніпровської ГЕС
-
Житлові будинки вздовж проспекту Соборного (1936)
-
Зруйнований машинний зал Дніпровської ГЕС (1943)
-
Сліди обстрілу ДніпроГЕС (осінь 1943)
-
Скульптура на одному з будинків на центральному проспекті (1949)
-
Сучасний Соборний проспект
З 4 жовтня 1941 по 14 жовтня 1943 роки, в ході Другої світової війни, місто впродовж двох років перебувало під тимчасовою окупацією німецько-фашистських загарбників[23], з 1 вересня 1942 року — у формі Запорізького ґебіту. Входженню німецьких військ до міста передував підрив Дніпровської ГЕС 18 серпня 1941 року, здійснений військами НКВС без оповіщення населення та військ, що переправлялися через річку[24]. Руйнівна хвиля води, що ринула через пробоїну в греблі призвела до багатотисячних жертв як з боку цивільного населення, так і червоноармійців, котрі переправлялися через Дніпро[25]. Що цікаво, радянська влада спершу спробувала скинути трагедію на німців, зробивши невдалий відеомонтаж і розповідаючи в псевдодокументальних фільмах про це[26][27]. Схожу спробу підриву Дніпровської ГЕС німецькі війська намагалися здійснити при відступі, однак її зірвали радянські розвідники.
У листопаді 1941 року в місті почався Голокост, в ході якого розстріляно понад 100 євреїв, у березні 1942 року — 3700 осіб[17].
Під час Другої світової війни Запоріжжя було найбільш відвідуване Адольфом Гітлером, який неодноразово навідувався до штаб-квартири фон Манштейна (нині — 2-й корпус Національного університету «Запорізька політехніка», вул. Гоголя, 64), з українських міст[28].
Повоєнні роки відзначені подальшим ростом міста[29]. У 1950—1960-х років закладено житлові масиви «Вознесенка», Космічний та Шевченківський, у 1970-х роках — Хортицький, Бородінський, Осипенківський, у 1984 році — Південний. Було введено в експлуатацію Запорізький трансформаторний завод (ЗТЗ), завод високовольтної апаратури, «Запоріжкабель» та «Перетворювач» тощо.
Наприкінці 1980-х років, населення міста досягло свого максимуму — близько 900 тис. осіб, після чого почало зменшуватись.
5 серпня 1990 року відбувся мітинг Народного руху України, який зібрав близько 1 млн учасників.
2004 року в Запоріжжі розпочалось будівництво нових мостів через Дніпро та Старий Дніпро, висота найвищого складає 166 метрів.
2004 року гурт «Хорта» виступив на каскаді фонтанів «Веселка» під час фестивалю «Перлини сезону» із піснею «Запоріжжя», яка згодом стала неофіційним гімном міста[30][31][32][33].
1 грудня 2013 року в місті організовано протестний майдан, як реакція на Силовий розгін Євромайдану в Києві[34].
26 січня 2014 року перед Запорізькою облдержадміністрацією відбувся кількатисячний мітинг, який було розігнано зусиллями працівниками органів МВС та «тітушок»[35].
![]() | |
---|---|
![]() |
Протестний майдан в Запоріжжі 1 грудня 2013 року |
13 квітня 2014 року відбулася кульмінація серії проросійських виступів у місті. Мітинг антимайданівців на Алеї Слави переріс у сутичку з прихильниками Майдану — частину з прибічників антимайдану оточили, закидали яйцями, борошном та пакетами з молоком, а згодом доправили коридором ганьби до УБОЗу. Події отримали назву «Яєчна неділя»[36][37][38].
20 лютого 2015 року на майдані під стінами Запорізької облдержадміністрації було відкрито пам'ятний знак на честь Героїв Революції гідності[39].
25 березня 2015 року на сесії Запорізької міської ради площу Жовтневу перейменовано на Майдан Героїв, на честь героїв-майданівців. Проти перейменування площі виступили лише депутати-комуністи, рішення було прийняте більшістю голосів («За» 53 голоси з 69). Під час сесії зазначалося, що рішення про перейменування площі — ініціатива громади Запоріжжя, яка на цій площі збиралася під час Євромайдану, саме на цьому місці встановлено пам'ятний знак на честь героїв Революції гідності, містяни влаштовують урочисті зустрічі героїв-земляків з війни на сході України[40].
З 16 квітня 2016 року в Запоріжжі розпочала роботу патрульна поліція[41].
-
Гребля Дніпровської ГЕС
У 2017 році, за даними видання «Фокус», Запоріжжя у щорічному рейтингу комфортності міст України виявилося на 15-му місці. При складанні рейтингу враховувалися такі критерії, як економічний стан, безпека проживання, інфраструктура міжміського транспорту, якість послуг, екологія. До переваг міста варто віднести вартість житла й оренди квартир, вартість умовного споживчого кошика. У рейтингу Запоріжжя отримало 40,1 бала зі 100 можливих[42].
Перша підозра на захворювання була ще 11 березня. 47-річна жінка 1972 року народження працювала в Італії, 9 березня вона була госпіталізована[43][44], на той час в обласній лікарні знаходилася ще одна людина в якої підозрювали коронавірус — це чоловік старше 50 років, який приїхав із Санкт-Петербурга. Обидва випадки не підтвердилися[45].
16 березня 2020 року в Запоріжжі було оголошено карантин, у рамках якого припинили роботу об'єкти громадського користування, крім торговельно-розважальних закладів. Для боротьби з поширенням коронавірусу в бюджеті Запоріжжя додатково передбачено 100 млн грн[46]. Перший випадок інфікування був підтверджений 24 березня 2020 року[47].
Під час російського вторгнення в Україну місто регулярно потрапляє під ракетні удари російських окупаційних військ. 27 лютого 2022 року на південних околицях Запоріжжя точилися боїо[48]. Того ж вечора російські війська почали обстріл Запоріжжя[49]. 16 березня 2022 року, близько 05:00 ранку, російські окупанти завдали ракетний удар по інфраструктурі залізничної станції Запоріжжя II, в результаті суттєво були пошкоджені колії, контактна мережа, у будівлях повилітали шибки. У приміських поїздів, що знаходилися біля вокзалу без пасажирів, були пошкоджені вікна. Відправка усіх приміських поїздів, які вирушали зі станції Запоріжжя ІІ було тимчасово перенесено на вокзал станції Запоріжжя I[50][51]. 7 квітня 2022 року мешканці міста відчули вибухи у різних частинах міста, російські війська намагалися обстріляти місто трьома крилатими ракетами[52]. 21 квітня 2022 року, о 12:45, російські окупанти завдали ракетний удар по Запоріжжю, біля острова Хортиця в районі мосту Преображенського. 26 квітня 2022 року, вранці, на територію одного з підприємств міста влучили дві російські керовані ракети «Калібр». Третя ракета розірвалася у повітрі. Пошкоджень та руйнацій зазнали інфраструктурні об'єкти підприємства. Одна людина загинула, троє зазнали поранень[53]. Пізніше стало відомо, що ракети влучили в непрацююче підприємство[54]. 28 квітня 2022 року, вранці, російські окупанти завдали ракетного удару по Запоріжжю із застосуванням ракети Х-55[55]. 25 травня 2022 року російські окупаційні війська запустили чотири крилаті ракети по місту Запоріжжя. Одну з них збило ППО, інші три завдали удару по цивільним об'єктам Шевченківського та Олександрівського районів[56]. 13 липня 2022 року російські загарбники двома крилатими ракетами завдали удару по одному з підприємств у Дніпровському районі міста Запоріжжя[57]. Поранено 14 осіб[58].
22 березня 2023 року окупанти атакували місто шістьма ракетами[59] два дев'ятиповерхові житлові будинки, вбивши мінімум одну людину і поранивши 34, у тому числі троє дітей[60].
Площа міста Запоріжжя становить 33 099 га. Показник території на 1000 жителів — 39 га, що приблизно збігається з такими ж показниками по містах України (40 га) і міста такого ж рівня — Дніпра (33 га)[61].
Понад 4 тис. га зайняті водними просторами (12,8 %), близько 8 тис. га займають промислові, комунально-складські об'єкти, спецтериторії, 17,6 % міських земель використовуються в сільському господарстві. Вільні міські землі, що становлять 1,6 % від усієї території міста Запоріжжя, роздроблені й дисперсно розташовані в плані міста.
-
Острів Хортиця (світлина з космосу)
Місто Запоріжжя розташоване в зоні м'якого континентального клімату, котрий характеризується спекотним посушливим літом, для якого характерні суховії, які в окремі роки бувають особливо сильні. Літо тепле, зазвичай починається в перших числах травня й триває до початку жовтня, охоплюючи період близько п'яти місяців. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 23,8 °C. Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою -2,7 °С. Зима помірно м'яка, часто спостерігається відсутність стійкого сніжного покриву. У середньому, висота снігового покриву становить 14 см, найбільша — 35 см.
Клімат Запоріжжя (1987-2016) | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Показник | Січ | Лют | Бер | Кві | Тра | Чер | Лип | Сер | Вер | Жов | Лис | Гру | Рік |
Абсолютний максимум, °C | 11,4 | 17 | 26 | 26 | 30,6 | 36 | 38 | 40 | 35 | 30 | 20 | 15 | 40,0 |
Середній максимум, °C | 2,6 | 4,8 | 10,4 | 16,8 | 22,2 | 27,5 | 31,2 | 31,0 | 27,1 | 20,1 | 12,2 | 3,7 | 17,1 |
Середня температура, °C | −2,7 | −1,5 | 4,5 | 10,5 | 15,5 | 20,2 | 23,8 | 23,1 | 19,0 | 11,5 | 5,1 | −0,4 | 11,1 |
Середній мінімум, °C | −6,1 | −5,8 | −0,1 | 5,2 | 9,1 | 12,9 | 16,6 | 15,9 | 11,5 | 6,6 | −1,4 | −3,2 | 5,1 |
Абсолютний мінімум, °C | −30 | −27,8 | −19,2 | −8,2 | −2,4 | 3,9 | 5,9 | 3,9 | −3 | −8 | −17,9 | −27,8 | −30 |
Норма опадів, мм | 30.2 | 33.2 | 52.3 | 62.2 | 45.6 | 14.2 | 5.5 | 2.1 | 4.4 | 21.8 | 40.0 | 29.7 | 341.2 |
Кількість сонячних годин | 114,0 | 132,9 | 169,6 | 197,9 | 268,6 | 344,3 | 364,0 | 341,2 | 293,1 | 222,3 | 166,4 | 118,7 | 2733,0 |
Кількість днів з опадами | 9,6 | 9,4 | 11,4 | 12,7 | 12,0 | 5,0 | 2,2 | 1,7 | 2,1 | 7,1 | 8,3 | 8,5 | 90,7 |
Кількість сніжних днів | 8,5 | 9,5 | 3,7 | 0,8 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 3,5 | 5,5 | 32,5 |
Вологість повітря, % | 86 | 74 | 65 | 60 | 58 | 51 | 48 | 48 | 49 | 60 | 75 | 84 | 68.5 |
Середньорічна температура +11,1 °C, середня температура в липні +23,8 °C, а в січні —2,7 °C.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e1/%D0%97%D0%B8%D0%BC%D0%BE%D0%B2%D0%B5_%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F.jpg/250px-%D0%97%D0%B8%D0%BC%D0%BE%D0%B2%D0%B5_%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F.jpg)
Середня глибина промерзання ґрунту — 0,8 м, максимальна — близько 1 м. За умовами забезпеченості вологою територія міста належить до посушливої зони. Середньорічна кількість опадів становить 443 мм, а випаровування з поверхні суходолу — 480 мм, з водної поверхні — 850 мм. При цьому влітку часто спостерігаються зливи, що сильно розмивають поверхню ґрунту.
Відносна вологість повітря станом на 13:00 становить 60 %, найменша — 40 % — спостерігається у липні — серпні.
Переважні напрямки вітру в теплий період — північний і північно-східний, у холодний період — північно-східний і східний. Середня швидкість вітру становить 3,8 м/сек, посилюючись до 4,2 м/сек на околицях міста. Максимальна швидкість вітру, до 28 м/сек, спостерігається один раз на 15–20 років.
Щороку, у середньому, місто вкрито туманом 45 днів на рік. Найбільше число туманів — 60 на рік.
Забудова міста представлена компактною відкритою структурою й розташована на обох берегах річки Дніпро. Лівобережна частина — лінійна й дуже неоднорідна за функціональним зонуванням.
Селітебні території, що розчленовуються транспортними й комунікаційними коридорами, витягнуті уздовж берегів і безпосередньо прилягають до промислових територій. Як наслідок, значна частина житлової забудови (до 70 %) розташована в зонах впливу промислових підприємств.
Правобережна частина міста більш компактна й однорідна за функціональним зонуванням. Промислові підприємства Хортицького промрайону, які «чистіші» в екологічному плані, не справляють негативного впливу на житлову забудову[62].
Проте, правобережна частина, хоч і порівняно сприятливіша в екологічному плані, немає досить розвинених транспортних зв'язків з промзоною міста, яка розташована переважно в його лівобережній частині, та з центром Запоріжжя.
Наразі місто має невеликий резерв вільних територій у наявних межах. Серед територій, можливих до освоєння під сателітну забудову, існує можливість виділити невеликі ділянки в прибережній частині лівого берега (вулиця Скельна, Центральний бульвар), райони намиву Миколаївської заплави («Південний житломасив»), у правобережній частині міста (Бородінський мікрорайон, Хортицький район, Верхня Хортиця).
Окрім цього, є невеликий резерв територій у районах можливої реконструкції (Старе місто, Павло-Кічкас).
-
Фестивальна — центральний майдан міста
-
17-поверхові башти Хортиця-Палац
-
Перехрестя на розі проспектів Соборного й Металургів
У 2017 році до Державного реєстру нерухомих пам'яток України внесено 20 об'єктів культурної спадщини архітектури та містобудування, розташованих у Запоріжжі, зокрема клуб «Металіст» (БК «ЗАЗ»), а також житлові будинки, зведені у 1930—1950-х роках[63].
Запоріжжя є самостійною адміністративно-територіальною одиницею й адміністративним центром Запорізької області[64][65]. У місті перебувають органи як місцевого, так і обласного самоврядування.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/af/Zaporizhzhia_City_Administration.jpg/250px-Zaporizhzhia_City_Administration.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Zaporizhzhia_oblast_administration_front_view.jpg/250px-Zaporizhzhia_oblast_administration_front_view.jpg)
Органами та посадовими особами місцевого самоврядування є:
- Міський голова
- Запорізька міська рада
- 7 районних адміністрацій.
Судову владу в місті та у Запорізькому районі здійснюють 4 окружних суди міста Запоріжжя.
Міський голова обирається мешканцями міста, шляхом прямого, загального, вільного, таємного голосування терміном на 5 років. Новообраний міський голова приносить присягу на сесії міської ради[66]. У листопаді 2015 року міським головою був обраний Володимир Буряк[67][68]. Займав посаду до 29 вересня 2021 року.
У вересні 2021 року секретарем міської ради був обраний Анатолій Куртєв, який займав посаду в. о. міського голови до 24 квітня 2024 року.
24 квітня 2024 року секретарем міської ради переобрана Регіна Харченко.
У Запоріжжі також є виконавчі й судові органи влади та органи місцевого самоврядування Запорізької області.
Обласною владою є:
- Запорізька обласна державна адміністрація, голова якої призначається указом Президента України[69]
- Запорізька обласна рада[70].
Місто розділене на 7 адміністративних районів.
|
![]() |
Запоріжжя займає 6-те місто за чисельністю населення в Україні. Станом на 1 січня 2016 року населення Запоріжжя налічувало 784 741 особу (з урахуванням 26 730 осіб офіційно зареєстрованих переселенців з тимчасово окупованих територій Донецької і Луганської областей)[72].
Станом на 1 січня 2015 року населення Запоріжжя складало 761 993 осіб[73].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/timeline/fyn3iq2s21l5i5q9uidphjnbsiotgjo.png)
Національний склад населення Запоріжжя за Всеукраїнським переписом населення 2001 року мав такий вигляд[74]:
Національність | Чисельність, тис. | Частка, % |
---|---|---|
українці | 573,0 | 70,3 |
росіяни | 207,0 | 25,4 |
білоруси | 5,5 | 0,7 |
болгари | 3,6 | 0,4 |
євреї | 3,4 | 0,4 |
грузини | 3,1 | 0,4 |
вірмени | 3,1 | 0,4 |
татари | 2,2 | 0,3 |
За даними опитуваннями, проведеними соціологічною групою «Рейтинг» у 2017 році, українці склали 82 % населення міста, росіяни — 14 %, інших національностей — 2 %[75].
Динаміка рідної мови населення Запоріжжя за переписами:
Мова | 1897[76] | 1926[77] | 1989[78] | 2001[79] |
---|---|---|---|---|
Українська | 43,0 | 33,8 | 41,3 | 41,6 |
Російська | 24,8 | 52,2 | 57,0 | 56,8 |
Єврейська | 27,8 | 9,7 | 0,1 |
Рідна мова населення за даними перепису 2001 року[80]:
Мова | Чисельність, осіб | Доля |
---|---|---|
Українська | 337 537 | 41,64 % |
Російська | 460 653 | 56,83 % |
Інші | 12 430 | 1,53 % |
Разом | 810 620 | 100 % |
Українська мова є єдиною офіційною мовою міста[81][82].
За даними опитуванням, проведеним соціологічною групою «Рейтинг» у 2017 році, українською мовою вдома розмовляли 3 % населення міста, російською — 52 %, українською та російською в рівній мірі — 43 %, українською та іншою мовою в рівній мірі — 1 %, російською та іншою мовою в рівній мірі — 1 %[75].
Відповідно з опитуванням, проведеним Міжнародним республіканським інститутом у квітні-травні 2023 року, українською вдома розмовляли 23 % населення міста, російською — 67 %[83], у квітні-травні 2024 року, українською вдома розмовляли 57 % населення міста, російською — 84 % (на відміну від опитування 2023 року було дозволено вибір кількох варіантів)[84].
29 вересня 2023 року рішенням Запорізької міської ради у Запоріжжі було запроваджено мораторій на публічне використання російськомовного культурного продукту[85].
Запоріжжя — великий промисловий центр, створений за комплексною схемою, в якому сконцентровано найпотужніші:
- металургійні — «Запоріжсталь», «Дніпроспецсталь», Запорізький алюмінієвий комбінат, Запорізький титано-магнієвий комбінат, Запорізький завод феросплавів, Запорізький ливарно-механічний завод
- машинобудівні — Мотор Січ, ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» — один з найбільших кранобудівних заводів України, інструментальний завод, Запорізький завод важкого кранобудування
- енергетичні — Дніпровська ГЕС, «Запоріжтрансформатор»
- гірничодобувні підприємства
- численні науково-дослідні заклади[86].
За 2014 рік суб'єктами переробної промисловості реалізовано продукції у відпускних цінах підприємств (без ПДВ і акцизу) на суму 60,62 млрд грн, у тому числі: металургійне виробництво — на 33,83 млрд грн, машинобудівної галузі — на 13,13 млрд грн, харчової галузі — на 3,72 млрд грн.
Підприємство «Мотор Січ» — один з найпотужніших у світі виробників авіаційних двигунів для літаків Ан-225 «Мрія», Ан-124 «Руслан», а також для гелікоптерів Мі-26 та багатьох інших машин. ЗМКБ «Прогрес» ім. академіка О. Г. Івченка — один з найбільших у світі проєктувальників авіаційних двигунів та енергетичних установок.
Запорізький автомобілебудівний завод (ЗАЗ) — єдине в країні підприємство, яке має повний виробничий цикл виготовлення автомобілів. Раніше виробляв автомобілі «Запорожець», «Таврія» й «Славута», а зараз — Sens, Daewoo Lanos, Forza, Opel, автобус I-VAN[86].
Обсяг реалізованої промислової продукції загалом по місту за 2016 рік становив 143 204,6 млн грн (73,0 % до обласного показника та на 9,8 % більше, ніж у 2015 році), у розрахунку на одного мешканця показник становив 137,7 тис. грн, що в 3 рази більше, ніж в середньому по Україні[87].
-
ЗАЗ Sens та ЗАЗ Lanos (на автовозі), виробництва ЗАЗ
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/5-%D1%82%D0%B0_%D0%BC%D1%96%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%B0%D1%80%D0%BD%D1%8F_%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F_%D0%B2%D0%B8%D0%B4_%D0%B7%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%85%D1%83.jpg/250px-5-%D1%82%D0%B0_%D0%BC%D1%96%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%B0%D1%80%D0%BD%D1%8F_%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F_%D0%B2%D0%B8%D0%B4_%D0%B7%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%85%D1%83.jpg)
У Запоріжжі діють лікувальні заклади охорони здоров'я:
- КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» — спеціалізована лікувально-діагностична комунальна установа, що має вищу акредитаційну категорію та є науково-практичною базою для 6 кафедр Запорізького державного медичного університету. В лікарні тривав юридичний конфлікт за посаду директора установи.
У місті діють контролюючі органи: Адміністрація з питань охорони здоров'я ЗМР та Департамент охорони здоров'я Запорізької ОДА.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/%D0%91%D0%B0%D1%88%D1%82%D0%B0_%D1%82%D0%B0_%D0%B7%D0%B0%D0%B2%D0%BE%D0%B4%D0%B8.jpg/250px-%D0%91%D0%B0%D1%88%D1%82%D0%B0_%D1%82%D0%B0_%D0%B7%D0%B0%D0%B2%D0%BE%D0%B4%D0%B8.jpg)
Екологічна ситуація в Запоріжжі й регіоні напружена, причина тому — насиченість промисловими підприємствами й недосконалість очищувальних технологій. Значна частина промислових підприємств розташована в центрі житлових забудов, що формує основне техногенне навантаження на довкілля міста.
Обсяги викидів речовин-забруднювачів у атмосферне повітря стаціонарними джерелами (без урахування вуглецю діоксиду) за 2015 рік склали 83,3 тис. т (96,0 % до обсягів викидів за 2014 рік)[87].
Щороку місцеві екологічні осередки проводять агітаційну, просвітницьку та іншу діяльність, спрямовану на зміну екологічної ситуації на краще. У 2020 році в Запоріжжі та лісництвах навколо нього висаджено 5 000 дерев, придбані очисні споруди, прибрано 30 тонн сміття з берегів річки Дніпро, проведено зариблення мальками. День Землі. Озеленення т ініші екоакції «Запоріжсталі». [Архівовано 28 квітня 2021 у Wayback Machine.]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c9/%D0%94%D1%83%D0%B1%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%B9_%D0%B3%D0%B0%D0%B9._%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F.jpg/250px-%D0%94%D1%83%D0%B1%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%B9_%D0%B3%D0%B0%D0%B9._%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F.jpg)
Центральний парк культури і відпочинку «Дубовий Гай» розташований вздовж вулиці Глісерної в Олександрівському районі, вниз до річки Дніпро від майдану Волі. Примітність парку — річна протока Мокрої Московки та її заплави, через які в декількох місцях перекинуті мости. Уздовж доріжок встановлені лавки, дитячі майданчики, парк атракціонів, фонтан, кілька майданчиків для проведення концертів, тенісні корти. У парку проводяться культурно-масові заходи.
Парк Перемоги закладений у 1979 році, є одним з найбільших в Запоріжжі. Починається від вулиці Шкільної й простягається до Прибережної автомагістралі. З одного боку парк обмежений річкою Суха Московка, а з іншої озером і корпусами Центру екстремальної медицини та швидкої медичної допомоги.
Ландшафтний парк Хортиця — найбільший острів на Дніпрі, розташований нижче Дніпровської ГЕС, унікальний природний та історичний комплекс. Хортиця є одним із семи чудес України. На північній стороні острова був останній дніпровий порог. Хортиця витягнута із північного заходу на південь-схід, завдожки 12,5 км, завширшки 2,5 км та загальною площею приблизно 3000 га. На Хортиці в мініатюрі представлені зразки всіх ландшафтних зон України. На острові Хортиця 14 жовтня 1983 року відкритий «Музей історії запорозького козацтва».
Парк Металургів — в центрі міста, практично на березі Дніпра. Невеликий за площею, без різноманітних кіосків, що робить його привабливим для прогулянок і проводження часу. Звідси відкривається прекрасний краєвид на острів Хортицю, Дніпро з його порогами та греблю Дніпровської ГЕС. Парк розташований вздовж вулиці Богдана Хмельницького. В парку встановлений пам'ятник гетьману Богдану Хмельницькому[88].
Вознесенівський парк розташований в районі Прибережної автомагістралі, неподалік каскаду фонтанів «Веселка». Останнім часом, це один з наймальовничіших та найдоглянутих парків Запоріжжя. Через озеро встановили місток до «Тещі і Свекрухи». У парку розбитий штучний ставок із фонтанами. Чудове місце для прогулянок із дітьми та для молодят.
Парк імені Климова (в минулому — парк імені Т. Г. Шевченка), поруч із Будинком культури імені Тараса Шевченка. Територія парку досить велика й доглянута. Зелені галявини, а також дерева створюють тінь влітку, і тим самим рятують від спеки. З атракціонів є безплатні гойдалки, пісочниці, гірки та інше. На території парку розташований музей історії заводу «Мотор Січ», разом із виставленою біля його входу численною військовою технікою, що викликає велику цікавість усіх охочих.
У Запоріжжі існує ще декілька парків для відпочинку:
- парк Трудової Слави (уздовж бульвару Шевченка у Вознесенівському районі);
- імені О. С. Пушкіна (біля Запорізького державного цирку);
- парк Поколінь (у Хортицькому районі);
- імені Ю. О. Гагаріна (у Космічному мікрорайоні);
- парк Енергетиків (на Правому березі Дніпра біля греблі ДніпроГЕС);
- Південний парк (у 4-му Південному мікрорайоні).
- Придніпровський парк (вул. Сергія Синенка).
Дніпровські Пороги (загальнодержавного значення).
Віковий дуб (Запоріжжя), Віковий дуб (Верхня Хортиця), Дубовий гай. Старі дуби, Стара груша дичка, Запорозький дуб.
Парк енергетиків, Парк залізничної станції Запоріжжя-2, Парк ім. Шевченка, Парк по вулиці Сергія Синенка, Парк «Алея слави», Запорізький міський дитячий ботанічний сад.
Культурне тло міста створюють філармонія, низка музеїв, театри, бібліотеки[89]. Серед них:
Театри | Музеї | Бібліотеки | Кінотеатри |
---|---|---|---|
|
|
|
До складу філармонії входить академічний симфонічний оркестр, козацький ансамбль пісні й танцю «Запорожці», камерний оркестр «Мініатюра», три концертні групи музично-тематичного лекторію, вокальний ансамбль «Водограй».
Окремим культурним осередком Запоріжжя є міський Вернісаж, організований найбільшою творчою організацією міста Запорізьким міським об'єднанням митців «Колорит» у центрі міста, на площі Маяковського біля фонтану Життя. Щоденні виставки «Колориту» — унікальне місце в Запоріжжі, де можна поспілкуватися з майстрами й художниками, узяти участь у майстернях з різьблення, вишивки, бісероплетіння та інших видів творчості, отримати корисні поради від професійних художників, дизайнерів, карикатуристів, членів Спілки художників, національної Спілки майстрів тощо[95].
19 грудня 2015 року у Запоріжжі, вперше на новому місці (площі Маяковського), відбулося відкриття головної новорічної ялинки, яка в усі роки встановлювалася на центральній площі Фестивальній[96]. 28—29 квітня 2018 року у Запоріжжі відбувся перший джазовий фестиваль «Zaporizhzhia Jazzy-2018». Він проходив в парку Металургів на території Міського палацу дитячої та юнацької творчості[97][98].
-
Академічний обласний театр молоді
-
Палац Культури енергетиків
-
Найвищий прапор в Україні
-
Панорама Запоріжжя з Дніпра. 2020 р.
-
Концертна зала імені М. І. Глінки
-
Музей техніки
Населення Запоріжжя здебільшого християнське. Серед християн міста більшу частину складають православні. Храми цієї конфесії представлені церквами Православної церкви України та Української православної церкви (Московського патріархату). 14 жовтня 2007 року відкритий Свято-Покровський кафедральний собор. Зараз Свято-Покровський кафедральний собор — п'ятикупольний храм заввишки 53 метри[99].
На місці сучасного головного собору міста була перша церква, яку побудували ще в 1778 році, стара Покровська церква була переважно дерев'яною. А 5 травня 1886 року на місці вже розібраної будівлі заклали новий кафедральний Свято-Покровський собор, зруйнований більшовиками в 1930-х роках. Відбудова зруйнованого собору розпочалася 1993 року і тривала 14 років.
У місті розвивається католицизм східного і західного обрядів, представлене, відповідно, Церквою святих Петра і Павла, Церквою святого Володимира Великого, Костелом св. отця Піо з П'єтрельчини та Собором Бога Отця Милосердного.
Серед інших церков діє Новоапостольська церква.
З 2007 року у місті Запоріжжя діє Вірменська церква Сурб Аствацанін (Святої Богоматері). При церкві працює недільна школа, різні молодіжні організації, танцювальний ансамбль та духовний жіночий комітет.
У місті Запоріжжя діють Свідків Єгови.
У Запоріжжі проживають декілька тисяч мусульман. В більшості це волзькі татари, кримські татари, турки, азербайджанці, таджики, араби, українці, що прийняли Іслам.
15 жовтня 2021 року урочисто відкрили Соборну мечеть. Мечеть входить до Духовного управління мусульман України «Умма».
Також на вулиці Волгоградській побудують другу Соборну мечеть.[100]
Для євреїв працює Синагога кравців та «Гіймат-Роза».
-
Храм Святого Миколая Чудотворця УПЦ (МП)
У 2016 році в Запоріжжі працював 121 загальноосвітній навчальний заклад I—III ступенів, у тому числі 116 — комунальної форми власності (62 231 учень проти 61 160 у 2015 році) та 5 — приватної. Крім того, 2 навчальні заклади призупинили свою діяльність. Навчанням обдарованих дітей займались 35 закладів: 9 ліцеїв, 3 колегіумів, 17 гімназій, 6 спеціалізованих шкіл з поглибленим вивченням окремих предметів[87].
Загальна кількість дитячих навчальних закладів міста складає 143 одиниці, у тому числі 135 — комунальної форми власності, 6 — приватної, 2 — державної. За функціональною ознакою ДНЗ поділяються на 10 дитячих садків, 108 ясел-садків, 5 центрів розвитку дитини, 20 навчально-виховних комплексів (8 — типу «ЗНЗ-ДНЗ», 12 — типу «ДНЗ-ЗНЗ»); за видами ДНЗ розподілені так: 97 загального розвитку, 38 комбінованого типу (зі спеціальними та санаторними групами), 3 санаторних, 5 спеціальних[87].
У місті розташовано 17 професійно-технічних навчальних закладів[87]. У вищих навчальних закладах навчається приблизно 45 тисяч студентів.
Основні заклади вищої освіти:
- Запорізька державна інженерна академія (ЗДІА)
- Запорізький державний медико-фармацевтичний університет (ЗДМФУ)
- Запорізький національний університет (ЗНУ)
- Національний університет «Запорізька політехніка» (НУЗП)
- Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій (ЗІЕІТ)
- Класичний приватний університет (КПУ)
- Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія (ХНА)
-
1-й корпус ЗНУ
-
2-й корпус ЗНУ
-
3-й корпус ЗНУ
-
5-й корпус ЗНУ
-
7-й корпус ЗНУ (спорткомплекс)
-
8-й корпус ЗНУ
Коледжі та технікуми:
- Запорізький авіаційний коледж ім. О. Г. Івченка
- Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж ЗНУ[101]
- Запорізький електротехнічний коледж ЗНТУ
- Запорізький металургійний коледж ЗДІА[102][103]
- Запорізький будівельний фаховий коледж
Наукові центри:
- Інститут титану
- НДІ спецсталей
- Інститут сільськогосподарського машинобудування
- НДІ газоочищення
- НДІ трансформаторобудування
- НДІ силової енергетики, проєктно-конструкторський та технологічний інститут[104]
- ТОВ «НДКТІМ-Сільгоспмаш»[105].
Раніше працювали НДІ радіозв'язку (ЗНДІРС), Інститут механізації тваринництва (ІМТ НААН України).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/75/%D0%86%D1%81%D1%82%D0%BE%D1%80%D0%B8%D0%BA%D0%BE-%D0%BA%D1%83%D0%BB%D1%8C%D1%82%D1%83%D1%80%D0%BD%D0%B8%D0%B9_%D0%BA%D0%BE%D0%BC%D0%BF%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81_%C2%AB%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%B7%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%A1%D1%96%D1%87%C2%BB.jpg/250px-%D0%86%D1%81%D1%82%D0%BE%D1%80%D0%B8%D0%BA%D0%BE-%D0%BA%D1%83%D0%BB%D1%8C%D1%82%D1%83%D1%80%D0%BD%D0%B8%D0%B9_%D0%BA%D0%BE%D0%BC%D0%BF%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81_%C2%AB%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%B7%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%A1%D1%96%D1%87%C2%BB.jpg)
- Запорізький краєзнавчий музей
- Запорізький обласний художній музей
- Музей історії запорозького козацтва
- Музей історії зброї
- Історико-культурний комплекс «Запорозька Січ»
- Музей техніки «Фаетон»
- Музей техніки Богуслаєва
- Музей історії архітектури (відкритий 12 жовтня 2020 року)[106]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Panoramio_-_V%26A_Dudush_-_Slavutich_Arena.jpg/250px-Panoramio_-_V%26A_Dudush_-_Slavutich_Arena.jpg)
У розпорядженні жителів міста легкоатлетичні манежі, плавальні басейни, веслувальна та водноспортивні бази, тенісні корти, спортивні майданчики зі штучним покриттям, будинок спорту «Запоріжалюмінбуд», палац спорту «Юність», сучасний футбольний стадіон «Славутич-Арена».
У місті працюють дитячо-юнацькі школи олімпійського резерву з гандболу, вільної боротьби та дзюдо.
Запорізькі клуби перебувають у вищих дивізіонах країни з гандболу, баскетболу, волейболу. Так, «ZTR», «Мотор» — у чоловічій суперлізі з гандболу, «Ферро-ЗНТУ» — у чоловічій суперлізі з баскетболу, «Козачка-ЗАлК» — у жіночій суперлізі України з баскетболу, «Орбіта-Університет» — у жіночій суперлізі з волейболу.
До 2015 року ФК «Металург» брав участь у Прем'єр-Лізі України з футболу. У березні 2016 року футбольний клуб був відсторонений від участі в професійних турнірах, сам ФК був оголошений банкрутом. Небайдужі запорожці заявили про відродження ФК «Металург Запоріжжя», який був створений на базі аматорського ФК «Россо Неро». З 24 липня 2016 року виступає в Першій лізі України[107].
У Запоріжжі мовлять місцеві телеканали:
Кореспондентські пункти провідних українських телеканалів: «1+1», «Інтер» акредитовані в місті. На базі радіостанції «Великий Луг» працює запорізька студія 5 каналу[108].
У 1991—2002 роках діяв телеканал «Хортиця».
З 2 січня 1994 по 22 липня 2022 року транслювало мовлення ЗНТРК «TV5», до складу якої входили два телеканали — «TV5» та «TВ-5 Спорт». Припинення мовлення пов'язане із заявою власника інвестиційної компанії SCM Ріната Ахметова, який повідомив про вихід з медійного бізнесу 11 липня 2022 року[109].
З 25 вересня 1995 по 1 лютого 2023 роки в місті працювала телерадіокомпанія телерадіокомпанія «ALEX».
На території міста в межах радіочастот FM-діапазону мовлення здійснюють 26 усеукраїнських і регіональних радіостанцій:
№ з/п |
Назва | Частота, МГц | Потужність | Адреса вежі | Передавач | RDS |
---|---|---|---|---|---|---|
1 | «Радіо Культура» | 87,8 | 0,5 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
2 | «Формат FM» | 88.3[110] | 0,5 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
3 | «Радіо М» | 88.8 | 0,2 | вул. Сєдова, 8 | РПЦ «Великий Луг» | |
4 | «Radio Jazz» | 89.9 | 0,2 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
5 | «Армія FM» | 91.2 | 0,5 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
6 | «Радіо П'ятниця» | 94.1 | 1 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | 94.1MHz / Radio P`iatnytsia Zaporizhzhia (dynamic) ***** Pop Music + PI Code: 6211 + AF |
7 | «Радіо Марія» | 96.8 | 0,5 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
8 | «Novaline Radio» | 97.4 | 0,5 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
9 | «Classic Radio» | 99,3 | 0,5 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
10 | «Країна ФМ» | 100.3 | 1 | вул. Професора Анатолія Бойка, 4 | ||
11 | «Radio ROKS» | 100.8 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
12 | «Перець FM» | 101.3 | 0,5 | просп. Моторобудівників, 48 | РТПЦ ТРК «Алекс ТВ» | |
13 | «Радіо «Максимум»» | 101.8 | 0,2 | вул. Сєдова, 8 | РПЦ «Великий Луг» | |
14 | «Lux FM» | 102,2 | 0,1 | вул. Сєдова, 8 | РПЦ «Великий Луг» | Lux FM / 102,2 FM / Lux FM / 2131-018 / Lux FM / 102,2 FM ***** Pop Music + PI Code: 1047 + AF |
15 | «Radio NV» | 102.7 | 0,5 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ |
RADIO NV + RT: RADIO NV Zaporizhzhya ***** PI code: 62D3 |
16 | «Kiss FM» | 103.1 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
17 | «Українське радіо» / Українське радіо Запоріжжя | 103.7 | 1 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
18 | «Радіо Байрактар» | 104.1 | 0,5 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
19 | «Шлягер FM» | 104.5 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | SHLAGER + RT: Shlager - Reklama 097 2369 000 - shlager.fm ***** PI code: 62D8 + AF: 101,0 104,7, 102,2 |
20 | «Power FM» | 105.1 | 1 | просп. Моторобудівників, 48 | РТПЦ ТРК «Алекс ТВ» | POWERFM ***** Pop Music + RT: POWERFM 105.1 Zaporozhye 044 537-37-37 ***** PI code: 62D9 + AF |
21 | «Наше радіо» | 105.6 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | NASHE / RADIO 105.6 MHz ZAPORIZHZHIA (dynamic) ***** Pop Music + RT: RADIO ZAPORIZHZHIA 105.6 MHz + PI code 62E8 + AF |
22 | «Радіо Промінь» | 106.2 | 1 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | |
23 | «Хіт FM» | 106.6 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
24 | «Авторадіо» | 107.0 | 1 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ | AVTO / Radio 107.0.MHz Zaporizhzhia Tel: 0 800 332 708 (dynamic) ***** PI code: 62F1 + AF |
25 | «Мелодія FM» | 107.5 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» | |
26 | «Radio Relax» | 107.9 | 1 | вул. Сєдова, 12 | РПЦ «Ностальжі» |
Наприкінці 2011 року припинили існування дві місцеві радіостанції FM-діапазону «Ностальжі»[111] та «Великий Луг»[112], які працювали з 1995 року й були брендами радіоефіру міста Запоріжжя.
№з/п | Назва | Частота, МГц | Потужність | Адреса вежі | Передавач |
---|---|---|---|---|---|
1 | «Радіо Еммануїл» | 69.92 | 1 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ |
2 | «Радіо Марія» | 71.51 | 0,1 | вул. Дмитра Апухтіна, 24 | ЗФКРРТ |
Станом на 2005 рік, у Запорізькій області видавалося 185 газет, загальним накладом 1,5 млн примірників[113]. В обласному центрі видається понад 20 видань, серед яких «Індустріальне Запоріжжя», «МІГ», «Мрія», «Субота плюс», «Туча», «Портмоне», «Привоз», «Хмара», Мелітопольський краєзнавчий журнал тощо[113][114].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/%D0%9D%D0%B0_%D0%B2%27%D1%97%D0%B7%D0%B4%D1%96_%D0%B4%D0%BE_%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F.jpg/250px-%D0%9D%D0%B0_%D0%B2%27%D1%97%D0%B7%D0%B4%D1%96_%D0%B4%D0%BE_%D0%97%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B6%D0%B6%D1%8F.jpg)
Сучасна транспортна інфраструктура міста Запоріжжя має систему зовнішнього транспорту — залізницю, автобусний транспорт, автодорожня мережа, авіатранспорт і водний (річковий) транспорт — магістральну вулично-дорожню мережу і мережу масового пасажирського транспорту.
Запорізький залізничний вузол утворений перетином двох магістральних ліній: Москва — Харків — Запоріжжя I — Севастополь та Кривий Ріг — Запоріжжя II — Донбас. У 1934 році, коли місто фактично вже 13 років потому як було перейменовано в Запоріжжя, проте весь цей час офіційно незмінними залишались назви місцевих залізничних станцій і лише 7 квітня 1934 року їх приводять до відповідності з назвою міста[115]. В цей день Постановою ВУЦВК СРСР постановляє:
![]() |
Переименовать станции Александровск I, Александровск II и Александровск-Пристань Екатерининской железной дороги в станции Запорожье I, Запорожье II и Запорожье-Пристань. | ![]() |
У місті діють два пасажирських залізничних вокзали — Запоріжжя I та Запоріжжя II. Через місто Запоріжжя пролянають 103,2 км головних залізничних колій, також у місті розташовано 8 залізничних пасажирських та вантажних станцій. У складі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» в місті діють Запорізька дирекція залізничних перевезень, Запорізька дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт та Запорізька дитяча залізниця.
- Вокзали та станції міста
Зовнішні автобусні перевезення пасажирів здійснюються через три автостанції (одним міжміським автовокзалом та двома приміськими автостанціями № 2 і № 3). Мережа зовнішніх автошляхів складається з доріг державного значення, що забезпечують зв'язки з Києвом, Дніпром, Харковом, Одесою, Полтавою та іншими містами центральних і південних областей України, із Чорноморським та Азовським узбережжями. Із заходу на на південний схід міста пролягає автошлях національного значення Н08, східною околицею міста пролягають автошляхи М18E105, Н15, у південно-західному напрямку — автошляхи Н23 та Т 0806.
Вантажні й пасажирські перевезення водним транспортом обслуговуються двома річковими портами, розташованими на лівому березі у горішньому та нижньому б'єфі Дніпровської ГЕС. За навігаційний період 2015 року ДП «Адміністрація річкових портів» перевезено 75,33 тис. пасажирів.
Повітряне сполучення забезпечується міжнародним аеропортом, розташованим у північно-східній частині міста на відстані 15 км від центру міста. У транспортній системі міста відіграє важливе місце, який має статус міжнародного, і є повітряними воротами, як для українських, так і для міжнародних авіакомпаній[116]. Базові авіакомпанії: ВАТ «Константа», філія «Українська авіаційна транспортна компанія» (УАТК), ТОВ «Універсал — Авіа», «Мотор Січ». З аеропорту «Запоріжжя» виконують рейси авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», «Азур Ейр Україна», «Аеростар», «AtlasGlobal Україна», «Pegasus Airlines», «Turkish Airlines». Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» в 2015 році відправлено 64,54 тис. пасажирів, що на 73,5 % більше, ніж 2014 року. За 2015 рік обслужено 2102 літако-вильоти. На міжнародних повітряних лініях збільшилися відправлення пасажирів на 50,6 %, на внутрішніх лініях — утричі. Відправлення та прибуття вантажу й багажу збільшилися на 84 %. Збільшення показників зумовлено збільшенням кількості внутрішніх та міжнародних чартерних рейсів. Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» виконує чартерні рейси до Єгипту, ПрАТ АК «МАУ» регулярні рейси до Борисполя, авіакомпанією «AtlasGlobal Україна» відкрито новий рейс Стамбул — Запоріжжя — Стамбул; до 2020 року авіакомпанією «Мотор Січ» здійснювався новий щоденний регулярний рейс Запоріжжя — Мінськ — Запоріжжя. Авіакомпанії «Pegasus Airlines», «Turkish Airlines» виконують регулярні рейси Стамбул — Запоріжжя — Стамбул (тричі на тиждень)[117][118].
Сучасна магістральна вулично-дорожна мережа міста представлена магістралями міського та районного значення. Транспортне сполучення між лівим і правим берегом здійснюється через греблю Дніпровської ГЕС, арковий міст, мости Преображенського та нові вантовий (відкритий 22 січня 2022 року) і балковий (відкритий 24 грудня 2020 року) мости (перша черга), які пролягають через острів Хортиця.
- Мостові шляхопроводи
-
Вогні нічної греблі ДніпроГЕС
-
I міст Преображенського з висоти
-
II міст Преображенського через Старий Дніпро
-
ДніпроГЕС із пішохідної зони на самій греблі 180°
-
ДніпроГЕС та міст Преображенського з майданчика Міського Палацу Дитячої та Юнацької Творчості
Головна магістраль міста — проспект Соборний, який перетинає майже всю лівобережну частину міста від залізничного вокзалу Запоріжжя I до Дніпровської ГЕС. Його довжина становить приблизно 11 км, що є одним з найдовших проспектів Європи.
В ході декомунізації на сайті Запорізької міської ради було опубліковано одразу два проєкти рішень про перейменування проспекту. Його пропонували перейменувати в Соборний або Козацький — саме ці варіанти набрали найбільшу кількість голосів під час онлайн-опитування, яке проводили на сайті міської ради[119]. Остаточне рішення про перейменування проспекту було ухвалено 19 лютого 2016 року[120].
- Вулиці міста
-
Головна магістраль міста — Соборний проспект
-
Вечірній проспект
-
Міські куранти на бульварі Шевченка
-
Соборний проспект
-
Соборний проспект
-
Соборний проспект
Значною транспортною проблемою Запоріжжя є низька пропускна здатність мостів та греблі. Інтенсивність транспортних потоків через мости Преображенського перевищує їхню пропускну здатність у 3,7 рази, через греблю ДніпроГЕСу — понад у 1,5 рази.
У 2004 році розпочато будівництво нових мостів (паралельно мостам Преображенського), яке й дотепер продовжується[121][122].
Пасажирські перевезення в місті Запоріжжя забезпечуються ЗКПМЕТ «Запоріжелектротранс» та 23 приватними автопідприємствами.
У місті діє 6 трамвайних, 8 тролейбусних та 91 автобусних (12 з яких муніципальні) маршрутів. Мережа електротранспорту досягла найбільшого розвитку наприкінці 1990-х років, після чого почала скорочуватись. Протяжність трамвайних маршрутів становить — 157,9 км, тролейбусних — 219,2 км. Протяжність автобусних маршрутів коливається в середньому від 10 до 30 км, а декількох — до 55 км. Середня добова кількість рухомого складу на міських автобусних маршрутах складається з 921 автобуса різних класів. У порівнянні з 2014 роком загальний середньодобовий випуск трамваїв і тролейбусів зменшився із 113,1 одиниці до 95 одиниць (16 %)[87].
- Міський громадський транспорт
-
Комунальне підприємство «Запоріжелектротранс»
-
ЛАЗ Е183 на греблі Дніпровської ГЕС
-
T3UA-3-ЗП запорізького виробництва
-
Škoda 14Tr у Запоріжжі
-
Муніципальний автобус МАЗ-203.085
У Запоріжжі проходили зйомки кінофільмів:[123][124][125]
|
|
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/65/Saporoshjeplatz_Oberhausen.jpg/250px-Saporoshjeplatz_Oberhausen.jpg)
![Німеччина](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/ba/Flag_of_Germany.svg/20px-Flag_of_Germany.svg.png)
Запоріжжя, як і багато сучасних міст має економічні, культурні та інші зв'язки з містами-побратимами. На сьогодні[коли?] містами-побратимами Запоріжжя є[132]:
Міста-побратими[133] | ||
---|---|---|
Країна | Місто | Дата підписання угоди про партнерство |
![]() |
Лахті | 21 лютого 1953 |
![]() |
Бельфор | 2 липня 1967 |
![]() |
Бірмінгем | 20 липня 1973 |
![]() |
Лінц | 6 травня 1983 |
![]() |
Обергаузен | 20 травня 1986 |
![]() |
Їчан | 16 жовтня 1997 |
![]() |
Магдебург | 29 травня 2008 |
![]() |
Ашдод | 13 вересня 2011 |
Раніше містом-побратимом був Новокузнецьк (Росія), але в односторонньому порядку через російську збройну агресію розірвані побратимські відносини.
За дорученням голови Запорізької обласної військової адміністрації Олександра Старуха припинено торговельно-економічні, науково-технічні та культурні зв'язки з Республікою Білорусь, яка допомагає російським агресорам вести повномасштабну війну в Україні.
Запорізька обласна військова адміністрація припинила дії угод 2018 року, які були укладені з містом Гомель, Могильовським, Мінським, Гомельським, Гродненським та Берестейським обласними виконавчими комітетами Республіки Білорусь. В облвійськадміністрації додали, що розірвано також угоду 1993 року про економічне співробітництво між Запорізьким регіоном та білоруськими територіями всі угоди про співробітництво, що були масово укладені попередньою владою[134].
- Відомі уродженці
- Андрієнко Віктор Миколайович (нар. 1959) — український актор і режисер
- Богуш Станіслав Олександрович (нар. 1983) — український футболіст, воротар
- Гриценко Сергій Володимирович (1987—2023) — лейтенант Збройних сил України; учасник російсько-української війни.
- Дахно Володимир Авксентійович (1932—2006) — український режисер, художник-мультиплікатор, сценарист
- Зінов'єва-Орлова Олена Петрівна (нар. 1980) — українська важкоатлетка. Майстер спорту, майстер спорту міжнародного класу.
- Ісаєнко Андрій Миколайович (нар. 1986) — український актор театру та кіно, заслужений артист України, лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка.
- Каплан Юрій Геннадійович (нар. 1989) — український співак, поет засновник гурту «Валентин Стрикало».
- Кривцов Сергій Андрійович (нар. 1991) — український футболіст, центральний захисник клубу «Інтер» з Маямі та збірної України
- Кладницький Владислав Іванович (1932—2015) — радянський, російський композитор
- Лобода Андрій Євгенович (1978—2015) — вокаліст та фронтмен музичного гурту Хорта
- Миргородський Дмитро Миколайович (1939—2001) — український актор
- Мірзоян Арсен Романович (1978) — український співак вірменського походження, автор пісень та заслужений артист України
- Пресич Маргарита Олександрівна (1936—2011) — радянська українська акторка театру та кіно
- Ребро Петро Павлович (1932—2014) — український поет, прозаїк, драматург, публіцист, літературознавець, гуморист і сатирик, перекладач, журналіст, громадський і культурний діяч
- Сердюк Анатолій Васильович (нар. 1961) — український співак, композитор-пісняр, журналіст, громадський діяч, заслужений артист естрадного мистецтва України, заслужений працівник культури України
- Снісаренко В'ячеслав Миколайович (нар. 1964) — український художник та графік; заслужений художник України
- Шпіт Юрій Васильович (1930—2008) — білоруський архітектор, заслужений архітектор Білорусі (1969), доцент (1963), академік Російської академії архітектури та будівництва
- Яма Владислав Миколайович (1982) — український танцюрист, а також суддя телевізійних проєктів «Танцюють всі!», «Україна має талант», «Танці з зірками» та «Модель XL»
- Пов'язані з містом
- Живов Лев Іванович (1924—2013) — радянський, український і російський технолог-машинобудівник, педагог, доктор технічних наук, працював у Запорізькому машинобудівному інституті у 1960—1976 роках.
- Зайцев В'ячеслав Олексійович (1980—2022) — український громадський діяч, історик, військовослужбовець, сержант Збройних Сил України, учасник російсько-української війни, депутат Запорізької міської ради[135]
- Михайлов Павло Андрійович (1911—1978) — український радянський технолог-машинобудівник, педагог, почесний громадянин Запоріжжя.
- Мовчановський Фелікс Францевич (1852—1921) — міський голова міста Олександрівськ Катеринославської губернії у 1901—1911 та 1916—1917 рр.
- Новицький Яків Павлович (1847—1925) — український історик, археолог, етнограф, фольклорист, краєзнавець, педагог. Зібрав колекцію фольклорних творів, записаних на Запоріжжі. Досліджував Хортицю, Великий Луг, руїни всіх Запорозьких Січей, крім Олешківської і Кам'янської.
- Трофимець Яна Олександрівна (нар. 1990) — українська плавчиня, майстер спорту України міжнародного класу з плавання
- Турченко Федір Григорович (нар. 1947) — український історик та громадський діяч, завідувач катедри новітньої історії України Запорізького національного університету (з 1990).
- Федоров Михайло Альбертович (нар. 1991) — український підприємець та державний діяч. Випускник Запорізького національного університету.
- Юдович Симон Захарович (1907—1999) — український радянський металург, технолог-машинобудівник, педагог, доктор технічних наук, жив і працював в Запоріжжі у 1934—1999 роках.
- Яворницький Дмитро Іванович (1855—1940) — український історик, археолог, етнограф, фольклорист, лексикограф, письменник, дослідник історії українського козацтва, музеєзнавець, один з перших, хто детально вивчив всю історію запорозького козацтва та історію дніпровських порогів.
- Соборний проспект
- Запорізька телевежа
- Засоби масової інформації у Запоріжжі
- Радіостанції Запоріжжя
- Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Запорізька область)
- ↑ Про уточнення дати заснування м.Запоріжжя
- ↑ Про затвердження звіту робочої групи з уточнення дати заснування м. Запоріжжя. Офіційний сайт Запорізької міської ради (укр.). Архів оригіналу за 26 грудня 2022. Процитовано 14 серпня 2022.
- ↑ Рішення Запорізької міської ради № 47. Запорізька міська рада (укр.). Архів оригіналу за 14 червня 2014.
- ↑ а б Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2022 року (PDF)
- ↑ Сайт Запорізької міської ради. Архів оригіналу за 7 березня 2016. Процитовано 3 грудня 2015.
- ↑ Сайт Запорізької обласної ради (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 8 грудня 2015. Процитовано 3 грудня 2015.
- ↑ Запоріжжю пропонують присвоїти почесну відзнаку «Місто-герой України». Суспільне. Новини. 21 серпня 2023.
- ↑ З історії Олександрівська. Архів оригіналу за 2 лютого 2014. Процитовано 27 травня 2014.
- ↑ Віталій Бондар, Ірина Козлова (25.09.2010). Таємниці унікальних документів. Запорізька правда. Архів оригіналу за 27 травня 2014. Процитовано 27 травня 2014.
{{cite web}}
: Недійсний|deadlink=dead
(довідка) - ↑ Олександрівськ перейменовано в Запоріжжя. Архів оригіналу за 18 серпня 2016. Процитовано 23 липня 2016.
- ↑ Євген Поспєлов. Географічні назви світу: Топонімічний словник: Понад 5 000 одиниць / Відп. ред. Р. А. Агєєва. — М., 1998. — С. 160. — ISBN 5-89216-029-7.
- ↑ Рішення Національної комісії зі стандартів державної мови від 22 червня 2023 року № 231. Національна комісія зі стандартів державної мови. Архів оригіналу за 28 червня 2023. Процитовано 27 червня 2023.
- ↑ Нацкомісія рекомендує розглянути перейменування Запоріжжя, Українська правда, 27 червня 2023
- ↑ Заява Національної комісії зі стандартів державної мови про скандал навколо Запоріжжя, Національна комісія зі стандартів державної мови, 30 червня 2023
- ↑ Карта Олександрівська на початку XX століття. Архів оригіналу за 6 грудня 2011. Процитовано 19 серпня 2011.
- ↑ Запоріжжя: заплутана історія міських свят. akbash.zp.ua.
- ↑ а б Запорожье. Российская Еврейская Энциклопедия (рос.). Архів оригіналу за 31 березня 2019. Процитовано 27 листопада 2021.
- ↑ Запоріжжя, що втрачаємо: Як сховали за бетонним парканом готичні вежі першої електростанції. Архів оригіналу за 5 листопада 2021. Процитовано 5 листопада 2021.
- ↑ Владимир Чоп. «Маруся Никифорова». Архів оригіналу за 3 жовтня 2011. Процитовано 19 серпня 2011.
- ↑ а б Історія міста Олександрівська (1770—1914). Архів оригіналу за 21 серпня 2011. Процитовано 21 серпня 2011.
- ↑ Історія Олександрівська. Архів оригіналу за 29 жовтня 2011. Процитовано 19 серпня 2011.
- ↑ Як виглядало Запоріжжя у 1932 році: унікальні кадри (відео). Архів оригіналу за 21 квітня 2018. Процитовано 20 квітня 2018. (рос.)
- ↑ У мережі показали знімки Запоріжжя, які зроблені німцями (фото). Архів оригіналу за 6 серпня 2020. Процитовано 24 травня 2018. (рос.)
- ↑ Зализяка, Игорь (26.12.2008). Кто взрывал ДнепроГЭС?. Никопольские страницы истории (рос.). Архів оригіналу за 16.05.2010.
- ↑ В. М. Мороко. ДніпроГЕС: Чорний серпень 1941 року // Наукові праці історичного факультету Запорізького національного університету. — 2010. — Вип. XXIX. — С. 197—202.
- ↑ Взрыв Днепрогэса 18 августа 1941. Уровень секретности 18. 12 серпня 2011. Архів оригіналу за 9 квітня 2019. Процитовано 13 червня 2017.
- ↑ Підрив Дніпрогесу: спецоперація та її наслідки. Архів оригіналу за 2 лютого 2017. Процитовано 26 січня 2017.
- ↑ В. В. Перепадя Гітлер у Запоріжжі: спроба реконструкції Наукові праці історичного факультету ЗНТУ, 2013, вип. 35 (с. 145—149)
- ↑ Генплан-1949: Яким бачили Запоріжжя сталінські архітектори. Depo. Запоріжжя. 31 січня 2017. Архів оригіналу за 24 лютого 2022. Процитовано 14 червня 2022.
- ↑ Співаємо українською — «Запоріжжя — це Україна» (23.03.2023) (укр.). МТМ. Процитовано 28 вересня 2023.
- ↑ Запоріжжя — це Україна: гурт #KHORTA презентував кліп на ремейк неофіційного гімну обласного центру. Запорізька обласна державна адміністрація (укр.). 3 жовтня 2022. Процитовано 28 вересня 2023.
- ↑ Відомий гурт випустив перший офіційний кліп на неофіційний гімн Запоріжжя. Zprz.city (укр.). Процитовано 28 вересня 2023.
- ↑ Знаменита пісня, яка стала неофіційним гімном Запоріжжя: ексклюзивне інтерв'ю. Zprz.city (укр.). Процитовано 28 вересня 2023.
- ↑ 1 грудня 2013 року в Запоріжжі відбувся протестний майдан (відео). Тезис-ТВ. Архів оригіналу за 10 квітня 2015. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Зачистка в Запоріжжі. Щонайменше 90 людей в лікарнях з травмами очей і кінцівок (відео). 5 канал.[недоступне посилання з травня 2019]
- ↑ Запорожье. Воскресенье. Стыд и яйца… : [рос.] // Паноптикон. — 2014. — 14 апреля.
- ↑ В Запорожье в центре города началось противостояние Майдана и Антимайдана : [рос.] // 061.ua. — 2014. — 13 апреля.
- ↑ В Запорожье антимайдановцы вышли из окружения через живой «коридор позора» : [рос.] // 061.ua. — 2014. — 13 апреля.
- ↑ У Запоріжжі відкрито пам'ятний знак героям Євромайдану. depo.ua. 20 лютого 2015.
- ↑ У Запоріжжі перейменована центральна площа на майдан Героїв. 5 канал. 25 березня 2015.
- ↑ У Запоріжжі почала роботу патрульна поліція // Українська правда. — 2016. — 16 квітня.
- ↑ Наскільки комфортно жити в Запоріжжі: опублікований рейтинг міст України. Timez.com.ua. 11 серпня 2017. Архів оригіналу за 20 серпня 2017. Процитовано 20 серпня 2017. (рос.)
- ↑ У Запоріжжі госпіталізували жінку з підозрою на коронавірус. 5 канал. Архів оригіналу за 12.03.2020. Процитовано 11.03.2020.
- ↑ У Запоріжжі госпіталізували жінку з підозрою на коронавірус. Укрінформ. 11 березня 2020. Архів оригіналу за 12.03.2020.
- ↑ Підозра на коронавірус у мешканки Запорізької області не підтвердилася. Укрінформ. 13.03.2020. Архів оригіналу за 14.03.2020.
- ↑ У Запоріжжі оголошено карантин. Інтерфакс. 16.03.2020. Архів оригіналу за 11.04.2020.
- ↑ {{Cite web|url=https://portal.lviv.ua/news/2020/03/25/v-ukraini-vzhe-113-vypadkiv-koronavirusu-shche-odna-liudyna-pomerla%7Ctitle=Коронавірус в Україні: за добу виявили 29 нових випадків|website=Львівський портал|date=25 березня 2020 [Архівовано 20 квітня 2020 у Wayback Machine.]
- ↑ Техніка росіян зайшла до Бердянська, в Запоріжжі зброю дають усім готовим захищати обласний центр. Радіо Свобода (укр.). Архів оригіналу за 27 February 2022. Процитовано 28 лютого 2022.
- ↑ Мешканців Запоріжжя просять не покидати укриття: Обстрілюють аеродром — новини Запоріжжя. www.depo.ua (укр.). Архів оригіналу за 27 February 2022. Процитовано 28 лютого 2022.
- ↑ На залізничному вокзалі Запоріжжя ІІ пролунав вибух. ЗаБор. 16 березня 2022. (рос.)
- ↑ У Запоріжжі бомбардували залізничний вокзал та ботанічний сад. Перший Запорізький. 16 березня 2022. (рос.)
- ↑ Над Запоріжжям сили ППО збили три крилаті ракети. Слово і Діло. Архів оригіналу за 7 квітня 2022. Процитовано 7 квітня 2022.
- ↑ Суспільне (26 квітня 2022). У Запоріжжі ракети влучили в одне з підприємств міста. Що відомо. Суспільне. Запоріжжя (укр.). Архів оригіналу за 27 квітня 2022. Процитовано 27 квітня 2022.
- ↑ У Запоріжжі росіяни замість «партії боєприпасів» розгромили ракетами непрацюючий завод. Укрінформ (укр.). Архів оригіналу за 27 квітня 2022. Процитовано 27 квітня 2022.
- ↑ Ворог завдав авіаудару по Запоріжжю: є постраждалі та руйнування, фото. Апостроф (укр.). Архів оригіналу за 28 квітня 2022. Процитовано 28 квітня 2022.
- ↑ Окупанти атакували Запоріжжя//. Актуально. 25 травня 2022. Архів оригіналу за 29 травня 2022. Процитовано 9 вересня 2022.
- ↑ В Запоріжжі російські військові вдарили ракетами по підприємству (фото). ALEX.UA (рос.). Архів оригіналу за 24 жовтня 2022. Процитовано 13 липня 2022.
- ↑ Офіс Генерального прокурора. Telegram. Процитовано 13 липня 2022.
- ↑ Россия ударила по жилым домам в Запорожье и Киевской области
- ↑ {{Cite web|url=https://www.currenttime.tv/a/32329791.html%7Ctitle=Россия атаковала Украину дронами-камиказде: один разрушил здание общежития под Киевом, там ранены 9 человек]
- ↑ Паспорт міста Запоріжжя. Офіційний портал Запорізької міської влади. Архів оригіналу за 10 лютого 2010. Процитовано 4 лютого 2010.. Перевірено 2010-02-04
- ↑ Большой эксперимент или что такое «соцгород»?. Громадське радіо. 11 серпня 2016. Архів оригіналу за 4 листопада 2016. Процитовано 3 листопада 2016.
- ↑ Державний реєстр нерухомих пам'яток України поповнили запорізькі об'єкти. Запорізька обласна державна адміністрація. Архів оригіналу за 16 квітня 2017. Процитовано 13 червня 2017.
- ↑ Статут територіальної громади м. Запоріжжя, розділ 1, стаття 2. Архів оригіналу за 11 липня 2012. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Географічне положення та населення (укр.). Запорізька обласна державна адміністрація. Архів оригіналу за 15 листопада 2016. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ «Статут територіальної громади м. Запоріжжя», розділ 4, стаття 32. Архів оригіналу за 11 липня 2012. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Официально: новым мэром Запорожья стал Владимир Буряк. Архів оригіналу за 16 квітня 2017. Процитовано 13 червня 2017.
- ↑ Буряк принял присягу мэра Запорожья. Архів оригіналу за 16 квітня 2017. Процитовано 13 червня 2017.
- ↑ Запорізька обласна державна адміністрація. Архів оригіналу за 22 лютого 2014. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Запорізька обласна рада. Архів оригіналу за 24 грудня 2013. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Головне управління статистики в Запорізькій області — Чисельність населення м. Запоріжжя на 1 листопада 2015 року [Архівовано February 13 2019, у Wayback Machine.]
- ↑ Переселенці масово залишають Запоріжжя. Архів оригіналу за 17 січня 2016. Процитовано 18 січня 2016.
- ↑ Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2015 року (PDF, XLS)
- ↑ Лозовой Н. (17.01.2011). Этнические войны: украинская версия. Истеблишмент. Архів оригіналу за 23.08.2011. Процитовано 23.08.2011.
- ↑ а б Якою мовою спілкуються в регіонах України?
- ↑ Первая всеобщая перепись населения Российской Империи 1897 г. Распределение населения по родному языку и уездам 50 губерний европейской России. г. Александровск. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 5 квітня 2015.
- ↑ Всесоюзная перепись населения 1926 года. М.: Издание ЦСУ Союза ССР, 1928–29
- ↑ Романцов В. О. Населення України і його рідна мова за часів радянської влади та незалежності. Архів оригіналу за 6 березня 2016. Процитовано 5 квітня 2015.
- ↑ Всеукраїнський перепис населення 2001 року. Розподіл населення за рідною мовою, Запорізька область [Архівовано 6 березня 2016 у Wayback Machine.]
- ↑ Про забезпечення функціонування української мови як державної. Архів оригіналу за 2 травня 2020. Процитовано 25 березня 2020.
- ↑ У Запоріжжі суд скасував рішення про надання російській статусу регіональної. https://www.ukrinform.ua/. Укрінформ. 6 листопада 2020. Процитовано 6 листопада 2020.
- ↑ Восьме всеукраїнське муніципальне опитування (Квітень – Травень 2023) – соціологічна група «Рейтинг»
- ↑ Дев'яте всеукраїнське муніципальне опитування (Квітень – Травень 2024) — соціологічна група «Рейтинг»
- ↑ Снєжина, Поліна (30 вересня 2023). У Запоріжжі депутати підтримали мораторій на російські пісні в публічних місцях. Суспільне. Архів оригіналу за 27 жовтня 2023. Процитовано 9 грудня 2023.
- ↑ а б Чугуєнко М. В. Моя Україна. Ілюстрована енциклопедія для дітей. — Харків: Веста: Видавництво «Ранок», 2006. — 128 с. іл.
- ↑ а б в г д е Соціально-економічний паспорт м. Запоріжжя за підсумками 2016 року [Архівовано 13 березня 2017 у Wayback Machine.] // Офіційний портал Запорізької міської влади.
- ↑ Історія пам'ятників Запоріжжя. Архів оригіналу за 2 червня 2021. Процитовано 30 травня 2021.
- ↑ Бібліотеки Запоріжжя. ЗаБор. Архів оригіналу за 6 листопада 2016. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Театр Vie. Архів оригіналу за 14 січня 2014. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Запорізький дитячий театр «СВІЯ». Архів оригіналу за 25 січня 2018. Процитовано 25 січня 2018.
- ↑ Як виглядає ТРЦ «Аврора» після ракетного обстрілу, - ФОТО. 061.ua - Сайт міста Запоріжжя (укр.). Процитовано 20 січня 2024.
- ↑ Кінотеатр «Multiplex» — ТРЦ «Аврора». Архів оригіналу за 7 травня 2016. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ «Байда-3D». Запоріжжя. Архів оригіналу за 17 січня 2012. Процитовано 5 листопада 2016.
- ↑ Інформація про Запорізьке міське об'єднання митців «Колорит» на mapia.ua. Архів оригіналу за 11 листопада 2014. Процитовано 9 березня 2011.
- ↑ В Запорожье открыли главную городскую елку. Офіційний портал Запорізької міської влади (рос.). 19.12.2016.
- ↑ Фоторепортаж: у Запоріжжі відбувся фестиваль джазу «Zaporizhzhia Jazzy 2018» [Архівовано 1 травня 2018 у Wayback Machine.] // Репортер. — 2018. — 29 квітня (рос.)
- ↑ Zaporizhzhia Jazzy 2018 — фоторепортаж [Архівовано 2 травня 2018 у Wayback Machine.] // Проспект. — 2018. — 30 квітня (рос.)
- ↑ Відомості про Свято-Покровський кафедральний собор. zp.vgorode.ua. Архів оригіналу за 5 червня 2016.
- ↑ У Запоріжжі мусульманська громада планує збудувати другу мечеть - РІСУ. Релігійно-інформаційна служба України (укр.). Процитовано 16 березня 2024.
- ↑ Офіційний сайт Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА. Архів оригіналу за 31 травня 2016. Процитовано 6 серпня 2015.
- ↑ Запорожский металлургический колледж Запорожской государственной инженерной академии. osvita.com.ua (рос.). Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 6 серпня 2015.
- ↑ Офіційний сайт ЗМК ЗДІА. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 6 серпня 2015.
- ↑ Офіційний портал Запорізької міської влади — Паспорт міста. Архів оригіналу за 23 серпня 2011. Процитовано 11 листопада 2014.
- ↑ Предприятие создано на базе проектного отдела и цеха по изготовлению нестандартного оборудования [Архівовано 17 вересня 2019 у Wayback Machine.] ЗАО «ЗАЗ» в 2002 году (дочернее предприятие)
- ↑ У Запоріжжі презентували Музей історії архітектури міста. zp.gov.ua. Процитовано 12 жовтня 2020.
- ↑ Офіційний сайт ФК «Металург Запоріжжя». Архів оригіналу за 17 листопада 2016. Процитовано 23 липня 2016.
- ↑ Телеканали Запоріжжя [Архівовано 6 серпня 2014 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Запорізький телеканал TV5, який належав Ахметову, анулює ліцензію. imi.org.ua. Процитовано 19 липня 2022.
- ↑ «Формат FM» — нова хвиля в радіоефірі Запоріжжя. Архів оригіналу за 11 квітня 2021. Процитовано 23 липня 2020. (рос.)
- ↑ «Ностальжі»: мінус один бренд. Архів оригіналу за 11 жовтня 2016. Процитовано 23 липня 2016.
- ↑ Вместо радио «Великий Луг» будет вещать «Радио-24». Архів оригіналу за 16 серпня 2016. Процитовано 23 липня 2016.
- ↑ а б ЗаБор. Архів оригіналу за 21 вересня 2011. Процитовано 25 квітня 2011.
- ↑ Печатные издания Запорожья и Запорожской области. Архів оригіналу за 14 травня 2011. Процитовано 25 квітня 2011.
- ↑ 7 та 8 квітня в історії Запоріжжя. akbash.zp.ua. Процитовано 8 квітня 2023.
- ↑ Міжнародний аеропорт «Запоріжжя». Офіційний сайт ТОВ «Запоріжхендлінг». Архів оригіналу за 14 липня 2019. Процитовано 27 листопада 2021.
- ↑ Online табло аеропорту «Запоріжжя». airport.at.ua. Архів оригіналу за 27 липня 2016. Процитовано 2 серпня 2016.
- ↑ Табло аеропорту «Запоріжжя». Відправлення рейсів. Архів оригіналу за 24 вересня 2017. Процитовано 2 серпня 2016.
- ↑ У Запоріжжі перейменують проспект Леніна. Архів оригіналу за 17 травня 2017. Процитовано 13 червня 2017. (рос.)
- ↑ Рішення Запорізької міської ради від 19.02.2016 № 15 «Про перейменування проспекту Леніна в місті Запоріжжі на проспект Соборний [Архівовано 6 березня 2016 у Wayback Machine.]»
- ↑ Запорожье — на грани транспортного коллапса [Архівовано 24 вересня 2017 у Wayback Machine.] // Інтерфакс-Україна, 26 травня 2009
- ↑ Будівництво автотранспортної магістралі: ще один етап пройдено [Архівовано 23 березня 2017 у Wayback Machine.] // Запорізька обласна державна адміністрація
- ↑ Запоріжжя — все моє життя | Запоріжжя півстоліття назад. Архів оригіналу за 27 листопада 2021. Процитовано 29 липня 2017.
- ↑ Запоріжжя в кіно (1950). Архів оригіналу за 27 листопада 2021. Процитовано 29 липня 2017.
- ↑ Фільми, зйомки яких відбувались у Запоріжжі (відео). Архів оригіналу за 27 листопада 2021. Процитовано 29 липня 2017.
- ↑ а б в Хроменко А. (№8 (274) 23 февраля 2011). Фильмы из-под полы. «Остров Свободы». Архів оригіналу за 23 серпня 2011. Процитовано 11 листопада 2014.
- ↑ Зйомки кіно в Запоріжжі (відео) [Архівовано 27 липня 2019 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Запоріжжя в радянському кіно. Архів оригіналу за 27 листопада 2021. Процитовано 29 липня 2017.
- ↑ Снято в Запорожье. 02.03.2011. Архів оригіналу за 23.08.2011. Процитовано 11.11.2014.
- ↑ Съемки сериала «Слуга народа-2» в Запорожье [Архівовано 29 жовтня 2020 у Wayback Machine.], — Квартал-95, 2016-10-06
- ↑ Как в Запорожье снимали сериал «Слуга народа-2»: в сеть попал первый трейлер [Архівовано 20 грудня 2016 у Wayback Machine.], — Индустриалка, 12 жовтня 2016 (рос.)
- ↑ Міста-побратими м. Запоріжжя // Офіційний портал Запорізької міської влади
- ↑ Міста-побратими [Архівовано 9 вересня 2018 у Wayback Machine.] // Офіційний портал Запорізької міської влади
- ↑ Запорізька область розриває зв'язки з Білоруссю [Архівовано 15 травня 2022 у Wayback Machine.] // Суспільне, 2022-05-14
- ↑ Зайцев Вячеслав Олексійович - Офіційний сайт Запорізької міської ради. web.archive.org. 30 вересня 2022. Архів оригіналу за 30 вересня 2022. Процитовано 15 липня 2023.
- М. О. Фролов. Запоріжжя [Архівовано 1 липня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2005. — Т. 3 : Е — Й. — С. 261. — ISBN 966-00-0610-1.
- І. А. Пугачова. Запоріжжя [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2024. — ISBN 966-02-2074-X.
- Голдобин Анатолий Иванович. Аллея Славы в Запорожье. Фотоочерк. — Днепропетровск : «Промінь», 1985. — 32 с. — 30 000 прим. (рос.)
- Шиханов Р. Б. Керівники міста Запоріжжя (1939—2000 рр.): Біогр. довідник / Наук. т-во ім. Я. Новицького, Держ. архів Запорізької обл., Центральноєвроп. ін-т демократичних реформ. — Запоріжжя: Тандем-У, 2000. — 72 с.: фото.
- Заводський район міста Запоріжжя (1969—2009 роки): становлення та розвиток місцевих органів влади / Руслан Шиханов. — Запоріжжя: Тандем Арт Студія, 2009. — 208 с. : табл., портр. ; 30 см. — Бібліогр. в підрядк. прим. — 500 пр. — ISBN 978-966-1682-10-7.
- Шиханов Р. Б. Керівники Запорізької області (1939—2009 роки): біогр. довід. / Руслан Шиханов. — Запоріжжя: Тандем Арт Студія, 2009. — 112 с. : табл., портр. ; 30 см. — Бібліогр.: с. 106 (13 назв) та в підрядк. прим. — 500 пр. — ISBN 978-966-1682-11-4.
- Знаменні та пам'ятні дати Запоріжжя 2020. [Архівовано 26 травня 2021 у Wayback Machine.]
- Запорізька міська рада [Архівовано 7 липня 2017 у Wayback Machine.]
- Фотографії Запоріжжя [Архівовано 26 серпня 2019 у Wayback Machine.]
- Запоріжжя — Інформаційно-пізнавальний портал | Запорізька область у складі УРСР [Архівовано 9 листопада 2012 у Wayback Machine.] (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Запорізька область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 765 с.)
- Ретро Запорожье — сайт про історію міста [Архівовано 18 грудня 2014 у Wayback Machine.] (рос.)
- Запоріжжя з висоти пташиного польоту (відео) [Архівовано 19 травня 2018 у Wayback Machine.]
- Запоріжжя — каталог світлин [Архівовано 25 грудня 2017 у Wayback Machine.] (рос.)
- На 16-ти архітектурних об'єктах встановлені інформаційні таблички з QR-кодами (фото, адреси) [Архівовано 12 грудня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)