Christian Zell
Christian Zell | |
Född | Anders Christian Zell[1] 15 september 1948 [1] Danderyds församling |
---|---|
Utbildad vid | Teaterhögskolan i Malmö |
Maka | Katarina Zell (gift 1973–1985; skild) |
Partner | Marika Strand (sambo) |
Släktingar | Peter Zell (son) Michael Zell (kusin) |
IMDb |
Anders Christian Zell, född 15 september 1948 i Danderyds församling i Stockholms län,[2] är en svensk skådespelare.
Biografi
[redigera | redigera wikitext]Zell, som är son till reklamkonsulenten Arne Zell och Inga Berg (omgift Moberg) samt kusin till Michael Zell, studerade teaterhistoria vid Lunds universitet 1970[3] och utexaminerades från Statens scenskola i Malmö 1975.[4]. Han var engagerad Malmö stadsteater 1975–1980, Upsala-Gävle stadsteater 1980–1983, Helsingborgs stadsteater 1983–1988 och Göteborgs stadsteater 1989–1990.[3] Sedan 1990 är han anställd vid Östgötateatern i Norrköping där han haft framträdande roller i musikaler som Me and My Girl, Lusta, La Cage Aux Folles, My Fair Lady och Spelman på taket. Han har gjort dramatiska roller i produktioner som bland andra Stiftelsen, Don Juan, Städernas djungel och En vintersaga.
2012 gjorde han den manliga huvudrollen i musikalen Familjen Addams vid sidan av Petra Nielsen på Östgötateatern, vilket var den första europeiska produktionen någonsin och som spelades under ett helt år.[5]
Han är även känd från TV-produktioner som Raskens, Värmlänningarna[6] och Änkeman Jarl.
Christian Zell var 1973–1985 tid gift med skådespelaren Katarina Zell, med vilken han fick sonen Peter Zell 1973.[7][8] Senare blev han sambo med skådespelaren Marika Strand och de fick en dotter 1988.
Filmografi
[redigera | redigera wikitext]- 1976 – Raskens (TV-serie)
- 1994 – Änkeman Jarl
- 1997 – Snoken (TV-serie)
- 2000 – Det blir aldrig som man tänkt sig
Teater
[redigera | redigera wikitext]Roller (ej komplett)
[redigera | redigera wikitext]Regi
[redigera | redigera wikitext]År | Produktion | Upphovsmän | Teater |
---|---|---|---|
1986 | Frihet i Bremen Bremer Freiheit |
Rainer Werner Fassbinder Översättning Etienne Glaser |
Helsingborgs stadsteater[12] |
Herr Plumes zellsamheter och blamasjer |
Christian Zell | Helsingborgs stadsteater Regi tillsammans med Staffan Olzon |
Referenser
[redigera | redigera wikitext]Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b] Sveriges befolkning 1990: Zell, Anders Christian
- ^ Sveriges befolkning 1990. Ramsele: Svensk arkivinformation (SVAR), Riksarkivet. 2011. Libris 12076919. ISBN 9789188366917
- ^ [a b] Zell, A Christian, skådespelare, Nkpg i Vem är det / Svensk biografisk handbok / 1997 / s 1232.
- ^ ”Tidigare studenter, 1975”. Teaterhögskolan i Malmö. http://www.thm.lu.se/sites/thm.lu.se/files/sk_ut_1975.pdf. Läst 17 december 2017.
- ^ TT Spektra. ”Spöklik familj får musikalpremiär”. Svenska Dagbladet. https://www.svd.se/spoklik-familj-far-musikalpremiar. Läst 5 oktober 2017.
- ^ Värmlänningarna SVT, TV1 1980-12-26 på Svensk mediedatabas
- ^ Sveriges befolkning 1975, Arkiv Digital
- ^ Sveriges befolkning 1985, Arkiv Digital
- ^ Lars Linder (26 april 1987). ”2 x Helsingborg: Meny på allt och intet”. Dagens Nyheter: s. 26. https://arkivet.dn.se/tidning/1987-04-26/112/26. Läst 26 januari 2022.
- ^ Ingegärd Waaranperä (2 april 1989). ”Schillers drottningdrama i Enquists tolkning: Offer i nutida maktstrid”. Dagens Nyheter: s. 20. https://tidningar.kb.se/8224221/1989-04-02/edition/0/part/1/page/20. Läst 2 maj 2020.
- ^ Sara Norling (1 oktober 2001). ”Full fart i Rom. Glittrig lek bland kurtisaner, slavar och härförare med flera träffsäkra porträtt”. Dagens Nyheter. Arkiverad från originalet den 23 januari 2016. https://web.archive.org/web/20160123064456/http://www.dn.se/arkiv/kultur/musikal-full-fart-i-rom-glittrig-lek-bland-kurtisaner-slavar. Läst 24 juli 2015.
- ^ Peter Ferm (25 mars 1986). ”Frihet i Bremen: Fassbinders förhållande till terrorism”. Dagens Nyheter: s. 22. https://arkivet.dn.se/tidning/1986-03-25/82/22. Läst 16 juni 2018.