Étienne Maurice Gérard
Étienne Maurice Gérard | |
![]() | |
Född | 4 april 1773[1][2][3] Damvillers, Frankrike |
---|---|
Död | 17 april 1852[1][3][4] (79 år) Paris |
Begravd | Église Sainte-Maure-et-Sainte-Brigide, Nogent-sur-Oise |
Medborgare i | Frankrike |
Sysselsättning | Politiker, officer |
Befattning | |
Ledamot av Oise departementsstyrelse Hederslegionens storkansler Frankrikes krigsminister Fransk pair (1815–1815) Membre de la Chambre des députés des départements Bourbonska restaurationens andra parlament, Seine (1822–1823) Membre de la Chambre des députés des départements Bourbonska restaurationens fjärde parlament, Dordogne (1827–1830) Ledamot av julimonarkins deputeradekammare julimonarkins första parlament, Oise (1830–1831) Ledamot av julimonarkins deputeradekammare Julimonarkins andra parlament, Oise (1831–1833) Ledamot av Pairkammaren (1833–1848) Frankrikes regeringschef (1834–1834) Senator i andra franska kejsardömet (1852–1852)[5] | |
Maka | Rosemonde de Timbrune de Valence |
Barn | Louis Maurice Fortuné (f. 1819) |
Utmärkelser | |
Storkors av Hederslegionen Kommendör av Svärdsorden Riddare av Dannebrogorden Kommendör av Kungliga Serafimerorden Storkors av Leopoldorden Storkors av Réunionorden Marskalk av Frankrike Namn ingraverat på Triumfbågen Riddare av Sankt Ludvigsorden Riddare av Max-Josefsorden | |
Redigera Wikidata |
Étienne Maurice Gérard, född 4 april 1773 och död 17 april 1852, var en fransk greve, militär, riddare av Serafimerorden samt kommendör av Svärdsorden.
Gérard deltog från 1791 i revolutionskrigen, och var 1795 Bernadottes adjutant, och blev 1800 överste och efter slaget vid Jena 1806 generalmajor. Han utmärkte sig därefter i slaget vid Wagram, i Spanien och Ryssland, och blev där generallöjtnant. Gérard bidrog avgörande till segern vid Bautzen 1813. 1815 slöt sig Gérard åter till Napoleon I och utmärkte sig vid Ligny men måste därefter fly till Belgien. Återkommen 1817, blev Gérard 1822 deputerad, deltog i revolutionen 1830 och blev samma år marskalk och 1833 pär av Frankrike. 1831 och 1832 förde Gérard befälet i Belgien. Han var två gånger krigsminister och blev 1852 senator.
Källor
[redigera | redigera wikitext]- Svensk uppslagsbok. Malmö 1932
Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b] läs online, www.senat.fr .[källa från Wikidata]
- ^ Bibliothèque nationale de France, BnF Catalogue général : öppen dataplattform, läs online, läst: 10 oktober 2015, licens: öppen licens.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Frankrikes nationalförsamling (red.), Sycomore, Maurice, Etienne Gérard, 13653, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ SNAC, Étienne Maurice Gérard, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ senat.fr, läst: 23 april 2022.[källa från Wikidata]
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]- Gérard, Étienne Maurice i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1908)
|
- Frankrikes krigsministrar
- Franska generaler
- Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
- Kommendörer av Svärdsorden
- Franska militärer under 1700-talet
- Franska militärer under 1800-talet
- Födda 1773
- Avlidna 1852
- Män
- Mottagare av Serafimerorden
- Storkorset av Hederslegionen
- Deltagare i slaget vid Borodino
- Deltagare i slaget vid Wagram
- Namn ingraverat på Triumfbågen