Alassane Ouattara
Alassane Ouattara | ||||||||
ekonóm a politik z Pobrežia Slonoviny | ||||||||
![]() | ||||||||
5. prezident Pobrežia Slonoviny | ||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Momentálne v úrade | ||||||||
od 4. december 2010 | ||||||||
| ||||||||
Predseda vlády Pobrežia Slonoviny | ||||||||
V úrade 7. november 1990 – 9. december 1993 | ||||||||
Prezident | Félix Houphouët-Boigny | |||||||
| ||||||||
Biografické údaje | ||||||||
Rodné meno | Alassane Dramane Ouattara | |||||||
Narodenie | 1. január 1942 (82 rokov) Dimbokro, Pobrežie Slonoviny | |||||||
Politická strana | Združenie republikánov | |||||||
Alma mater | Drexel University Wharton School of the University of Pennsylvania | |||||||
Vierovyznanie | islam | |||||||
Rodina | ||||||||
Súrodenci | Téné Birahima Ouattara (brat) | |||||||
Manželka |
Dominique Nouvian (1991-súčasnosť) | |||||||
Odkazy | ||||||||
Alassane Ouattara na presidence.ci | ||||||||
![]() | Alassane Ouattara (multimediálne súbory) | |||||||
Alassane Dramane Ouattara[1] (* 1. január 1942, Dimbokro[2]) je ekonóm a politik z Pobrežia Slonoviny, v rokoch 1990 až 1993 predseda vlády Pobrežia Slonoviny a od roku 2010 prezident Pobrežia Slonoviny.
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]Narodil sa 1. januára 1942 v meste Dimbokro na prevažne moslimskom severe Pobrežia Slonoviny. Jeho otec však pochádzal z Burkiny Faso a Ouattara tam absolvoval väčšinu svojich štúdia, čím vyvolal spor o jeho národnú identitu, ktorý ho opakovane prenasledoval. Po tom, čo väčšinu sedemdesiatych rokov minulého storočia strávil v Spojených štátoch prácou pre MMF a doktorandským štúdiom, bol Ouattara v roku 1983 vymenovaný za viceguvernéra Centrálnej banky západoafrických štátov a potom pôsobil ako jej šéf.[2]
Politická kariéra
[upraviť | upraviť zdroj]Ouattara, prezývaný „technokrat budúcnosti“, zastával funkciu premiéra v rokoch 1990-1993 pod vedením uznávaného zakladajúceho vodcu krajiny, prezidenta Félixa Houphouet-Boignyho. Stúpenci nového prezidenta Henriho Konana Bedieho sa obrátili proti Ouattarovi, obvinili ho z burkinského pôvodu a v roku 1995 mu bolo zakázané kandidovať. Po ďalšom pôsobení v MMF sa Ouattara v roku 1999 vrátil do Abidjanu a bol vymenovaný za šéfa strany Rally of Republicans, čím sa v roku 2000 pustil do prezidentskej kampane. Jeho kandidatúra však bola opäť odmietnutá kvôli obvineniam, že nie je dostatočný „obyvateľ Pobrežia Slonoviny“, a tieto voľby vyhral Laurent Gbagbo. [2]
Občianska vojna
[upraviť | upraviť zdroj]Opakované blokovanie Ouattarovej kandidatúry do funkcie prezidenta je široko vnímané ako spúšťač občianskej vojny roku 2002, medzi pro-Gbagbo kresťanmi a animistami na juhu a pro-Ouattara moslimskými rebelmi na severe. [2][3] Vláda Pobrežia Slonoviny v septembri 2002 obvinila Ouattaru ako jedného z pripravovateľov vzbury v krajine. Poddôstojník vzbúrencov v Bouaké, však túto informáciu pre média poprel.[4] V novembri toho roku Ouattara odišiel z krajiny do gabonského hlavného mesta Libreville.
Prezidentské voľby roku 2010 a ďalší konflikt
[upraviť | upraviť zdroj]2. decembra 2010 podľa ústrednej volebnej komisie vyhral druhé kolo prezidentských volieb v pomere 54,1 ku 45,9, ústavná rada však rezultát zrušila a za prezidenta označila Gbagba. Obaja účastníci volieb neskôr vytvorili vlastné paralelné vlády.[5][6] Následný päťmesačný mocenský konflikt doviedol krajinu do chaosu a nepokojom, v ktorých prišlo o život takmer 3 000 ľudí. [7][8]11. apríla 2011 Gbagba zadržali v Abidjane Ouattarove ozbrojené sily podporované francúzskymi jednotkami.[7]
Prezident
[upraviť | upraviť zdroj]Ouattara sa konečne ujal moci 6. mája 2011.[9]12. mája Alassane Ouattara vyhlásil trojdňový štátny smútok za obete nepokojov.[8] V novembri 2012 prezident rozpustil v marci toho roku zvolenú vládu z dôvodu nezhôd medzi trojicou vládnych strán, ktoré sa prejavili pri hlasovaní o zákone zrovnoprávňujúcom ženy a mužov. [10] Od nástupu Ouattaru do funkcie hlavy štátu zaznamenala krajina prudký rozmach hospodárstva, cestnej siete a nemocníc. V auguste oznámil svoju opätovnú kandidatúru v októbrových prezidentských voľbách.[11] Vo voľbách získal 83,66 percenta hlasov a stal sa tak víťazom volieb hneď v ich prvom kole.[12]
V októbri 2016 sa konalo referendum v ktorom 93,42 percenta zúčastnených voličov odsúhlasila novú ústavu. Na základe novej ústavy sa zmiernili dovtedajšie prísne požiadavky týkajúce sa občianstva prezidentských kandidátov; podľa nich museli byť obaja rodičia kandidátov už od narodenia občanmi Pobrežia Slonoviny a nijakého iného štátu. Opozičné strany v Pobreží Slonoviny odmietli dnes uznať výsledky referenda, pričom obvinili prezidenta z toho, že úpravy základného zákona štátu presadil kvôli tomu, aby sa on a jeho politická klika mohli udržať pri moci.[13]
V máji 2017 vypukla vzbura príslušníkov armády, ktorí kedysi bojovali za to, aby sa mohol ujať Ouattara. Ich vzburu vyvolalo rozhodnutie odvolať dohodu z januára toho roku, na základe ktorej mali dostať nevyplatené mzdy a prémie. Vzbura skončila 16. mája dohodou s vládou.
Prezidentské voľby roku 2020
[upraviť | upraviť zdroj]V marci 2020 prezident vyhlásil v súvislosti s pandémiou Covid-19 mimoriadny stav.[14] V ten istý čas prezident oznámil, že v nasledujúcich októbrových prezidentských voľbách už kandidovať nebude, v auguste si však svoje rozhodnutie rozmyslel.[15][16] Ústavná rada Pobrežia Slonoviny v septembri rozhodla, že Ouattara sa môže uchádzať o opätovné zvolenie v prezidentských voľbách, hoci podľa tamojších zákonov Ouattara nemohol znova kandidovať, ak už odslúžil dve funkčné obdobia za sebou. Ústavná rada takisto rozhodla, že o úrad prezidenta sa môžu uchádzať len štyria zo 44 kandidátov. Z októbrových prezidentských volieb boli vyradení aj expremiér Guillaume Soro a bývalý prezident Laurent Gbagbo. Proti rozhodnutiu ústavnej rady sa konali protesty vo viacerých mestách. V hlavnom meste Pobrežia Slonoviny Abidjan demonštranti zapálili autobus, nepokoje prerástli do násilností aj v meste Bangolo na západe krajiny.[16] 3. novembra volebná komisia oznámila, že úradujúci prezident Alassane Ouattara drvivou väčšinou získal tretie funkčné obdobie po tom, ako jeho dvaja hlavní súperi bojkotovali prezidentské voľby.[17] Následne 7. novembra úrady zatkli jedného z prezidentských kandidátov Pascala Affiho N'Guessana, ktorý odmietol uznať výsledky volieb.[18]
V júni 2021 sa po dvoch rokoch vrátil do krajiny exprezident Laurent Gbagbo. Ouattara mu príchod do krajiny povolil už v marci 2020, potom, čo ICC koncom marca potvrdil oslobodenie Gbagba a jeho blízkeho spolupracovníka Charlesa Blé Goudého spod obvinení v súvislosti s vlnou násilia, ktorá v krajine vypukla po voľbách z roku 2010.[19]
Kritika
[upraviť | upraviť zdroj]Priaznivci Ouattaru tvrdia, že priniesol hospodársky rast, stabilitu a obnovené postavenie Pobrežia Slonoviny na medzinárodnej scéne. Opoziční politici – a mnohí obyvatelia Pobrežia Slonoviny – však tvrdia, že prezident neurobil dosť pre to, aby dal národ dokopy a zahojil rany trpkého konfliktu, ktorý rozdelil Pobrežie Slonoviny a následne ho priviedol k moci.[20] Kritici takisto tvrdia, že nad zakorenenou korupciou zatvára oči a boom sa nedostal ani k chudobným.[2]
Rodina
[upraviť | upraviť zdroj]Alassane Ouattara sa oženil v roku 1991 s francúzskou podnikateľkou Dominique Follorouxovou.[20] Prezident má brata Birahima Téné Ouattara, ktorý vykonával funkciu ministra pre prezidentské záležitosti.[21]
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ TASR. V Pobreží Slonoviny prepadli ozbrojenci tri hotely. Zahynulo 14 civilistov. Hospodárske noviny (Bratislava: MAFRA Slovakia), 2016-03-13. Dostupné online [cit. 2021-10-22].
- ↑ a b c d e Alassane Ouattara, I. Coast leader who 'didn't want' third term [online]. france24.com, 2020-11-03, [cit. 2021-10-22]. Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ TASR. V Pobreží Slonoviny sa dnes ráno začal pokus o štátny prevrat. SME (Bratislava: Petit Press), 2002-09-19. Dostupné online [cit. 2021-10-22].
- ↑ TASR. Le Figaro: Povstalci z Bouaké chcú ísť na Abidjan. SME (Bratislava: Petit Press), 2002-09-27. Dostupné online [cit. 2021-10-22].
- ↑ TASR. Víťazom prezidentských volieb na Pobreží Slonoviny je opozičný líder Ouattara. SME (Bratislava: Petit Press), 2010-12-02. Dostupné online [cit. 2021-10-22].
- ↑ SITA. Mierové jednotky OSN odmietajú odísť z Pobrežia Slonoviny. Pravda (Bratislava: Perex), 2010-12-19. Dostupné online [cit. 2021-10-23]. ISSN 1336-197X.
- ↑ a b TASR. Zadržaný exprezident Gbagbo bude čeliť obvineniam. SME (Bratislava: Petit Press), 2011-04-13. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ a b SITA. Ouattara vyhlásil štátny smútok za obete nepokojov. SME (Bratislava: Petit Press), 2011-05-12. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ SITA. Ouattara je oficiálnym prezidentom Pobrežia Slonoviny, zložil prísahu. Pravda (Bratislava: Perex), 2011-05-06. Dostupné online [cit. 2021-10-23]. ISSN 1336-197X.
- ↑ SITA. Prezident Pobrežia Slonoviny nečakane rozpustil vládu. SME (Bratislava: Petit Press), 2012-11-14. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. Prezident Pobrežia Slonoviny predložil kandidatúru do ďalších volieb. teraz.sk (Bratislava: TASR), 2015-08-06. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. Pobrežie Slonoviny volilo prvýkrát od občianskej vojny prezidenta. SME (Bratislava: Petit Press), 2015-10-28. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. Podľa opozície z Pobrežia Slonoviny referendum o ústave zmanipulovali. teraz.sk (Bratislava: TASR), 2016-11-02. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. Senegal a Pobrežie Slonoviny vyhlásili pre koronavírus mimoriadny stav. teraz.sk (Bratislava: TASR), 2020-03-24. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. Uchádzača o post prezidenta Pobrežia Slonoviny odsúdili za spreneveru a pranie peňazí. SME (Bratislava: Petit Press), 2020-04-29. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ a b TASR. Terajší prezident Pobrežia Slonoviny sa môže uchádzať o znovuzvolenie. teraz.sk (Bratislava: TASR), 2020-09-15. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. V P.Slonoviny podľa volebnej komisie Ouattara zvíťazil vo voľbách. teraz.sk (Bratislava: TASR), 2020-11-03. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. V P.Slonoviny podľa volebnej komisie Ouattara zvíťazil vo voľbách. teraz.sk (Bratislava: TASR), 2020-11-03. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ TASR. Exprezident Pobrežia Slovnoviny sa po desaťročí vrátil do vlasti. SME (Bratislava: Petit Press), 2021-06-18. Dostupné online [cit. 2021-10-23].
- ↑ a b Alassane Ouattara: How Ivory Coast's president stunned West Africa [online]. bbc.com, 2021-03-18, [cit. 2021-10-23]. Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ Alassane Ouattara, President and mining supremo [online]. africaintelligence.com, 2012-12-04, [cit. 2021-10-23]. Dostupné online. (po anglicky)
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Alassane Ouattara