Sateliții naturali ai lui Jupiter
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/82/Jupiter_family.png/330px-Jupiter_family.png)
(Imaginea este un montaj: nu poate exista în realitate un astfel de aliniament)
Există 95 de sateliți cunoscuți ai lui Jupiter, fără a lua în calcul un număr de satelici mici care probabil au fost aruncați de pe sateliții interiori. Toate împreună, formează un sistem de satelit care se numește sistemul Jovian. Cele mai masive dintre sateliți sunt cei patru sateliți galileeni: Io, Europa, Ganymede și Callisto, care au fost descoperiți în mod independent în 1610 de Galileo Galilei și Simon Marius și au fost primele obiecte găsite care orbitează un corp care nu era nici Pământul, nici Soarele. Mult mai recent, începând cu 1892, au fost detectate zeci de sateliți jovieni mult mai mici și au primit nume ale iubitorilor (sau alți parteneri) sau fiicelor zeului roman Jupiter sau echivalentul său grec Zeus. Sateliții galileeni sunt de departe cele mai mari și mai masive obiecte care-l orbitează pe Jupiter, restul de 91 de sateliți cunoscuți și inelele compunând împreună doar 0,003% din masa totală care orbitează.
Dintre sateliții lui Jupiter, opt sunt sateliți regulați cu orbite prograde și aproape circulare, care nu sunt foarte înclinate față de planul ecuatorial al lui Jupiter. Sateliții galileeni au o formă aproape sferică datorită masei lor planetare și, prin urmare, ar fi considerați cel puțin planete pitice dacă ar fi pe orbită directă în jurul Soarelui. Ceilalți patru sateliți obișnuiți sunt mult mai mici și mai aproape de Jupiter; acestea servesc ca surse de praf care formează inelele lui Jupiter. Restul sateliților lui Jupiter sunt sateliți neregulați ale căror orbite prograde și retrograde sunt mult mai îndepărtate de Jupiter și au înclinații și excentricități mari. Acești sateliți au fost probabil capturați de Jupiter de pe orbite solare. Douăzeci și trei dintre sateliții neregulați nu au fost încă numiți oficial.
Caracteristici
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/af/The_Galilean_satellites_%28the_four_largest_moons_of_Jupiter%29.tif/lossy-page1-220px-The_Galilean_satellites_%28the_four_largest_moons_of_Jupiter%29.tif.jpg)
Caracteristicile fizice și orbitale ale sateliților variază foarte mult. Cei patru galileeni au peste 3.100 kilometri (1.900 mi) în diametru; cel mai mare Galilean, Ganymede, este al nouălea obiect ca mărime din Sistemul Solar, după Soare și șapte dintre planete, Ganymede fiind mai mare decât Mercur. Toți ceilalți sateliți jovieni au mai puțin de 250 kilometri (160 mi) în diametru, majoritatea cu abia depășind 5 kilometri (3,1 mi). [note 1] Formele lor orbitale variază de la aproape perfect circular la extrem de excentric și înclinat, iar multe se rotesc în direcția opusă rotației lui Jupiter ( mișcare retrogradă ). Perioadele orbitale variază de la șapte ore (luând mai puțin timp decât îi ia lui Jupiter pentru a se roti în jurul axei sale), până la aproximativ trei mii de ori mai mult (aproape trei ani pământeni).
Origine și evoluție
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Relative_Masses_of_Jovian_Satellites.png/220px-Relative_Masses_of_Jovian_Satellites.png)
Se crede că sateliții obișnuiți ai lui Jupiter s-au format dintr-un disc circumplanetar, un inel de gaz în acumulare și resturi solide, similar unui disc protoplanetar [1] [2] Ei pot fi rămășițele a mulți sateliți de masă galileană care s-au format la începutul istoriei lui Jupiter. [1] [3]
Simulările sugerează că, în timp ce discul avea o masă relativ mare la un moment dat, de-a lungul timpului a trecut prin el o fracțiune substanțială (câteva zeci de procente) din masa lui Jupiter capturată din nebuloasa solară. Cu toate acestea, doar 2% din masa proto-discului lui Jupiter este necesară pentru a explica sateliții existenți. [4] Astfel, mai multe generații de sateliți de masă galileană ar fi putut fi în istoria timpurie a lui Jupiter. Fiecare generație de sateiți s-ar fi putut prăpușii în Jupiter, din cauza tragerii de pe disc, sateliți noi formându-se apoi din noile resturi capturate din nebuloasa solară. [4] Până la formarea actualei (posibil a cincea) generație, discul se subțiase astfel încât să nu mai interfereze foarte mult cu orbitele sateliților. [5] Actualii sateliți galileeni au fost încă afectați, căzând în și fiind parțial protejați de o rezonanță orbitală între ei, care încă există pentru Io, Europa și Ganymede: ei sunt într-o rezonanță de 1:2:4. Masa mai mare a lui Ganymede înseamnă că ar fi migrat spre interior cu un ritm mai rapid decât Europa sau Io.[4] Disiparea mareică în sistemul jovian este încă în desfășurare și Callisto va fi probabil capturat în rezonanță în aproximativ 1,5 miliarde de ani, creând un lanț 1:2:4:8.[6]
Se crede că sateliții exteriori, neregulați, au provenit din asteroizi capturați, în timp ce discul protolunar era încă suficient de masiv pentru a absorbi o mare parte din impulsul lor și, astfel, a le capta pe orbită. Se crede că mulți au fost destrămați de solicitările mecanice în timpul capturii sau ulterior prin ciocniri cu alte corpuri mici, producând sateliții pe care le vedem astăzi. [7]
Descoperire
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7d/Jupiter-moons.jpg/220px-Jupiter-moons.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a7/Outer_planet_moons.svg/220px-Outer_planet_moons.svg.png)
Istoricul chinez Xi Zezong a susținut că cea mai veche înregistrare a unui satelit jovian (Ganymede sau Callisto) a fost o notă a astronomului chinez Gan De a unei observații în jurul anului 364 î.Hr. referitoare la o „stea roșiatică”. [8] Cu toate acestea, primele observații certe ale sateliților lui Jupiter au fost cele ale lui Galileo Galilei în 1609. [9] Până în ianuarie 1610, el a văzut cei patru sateliți masivi galileeni cu telescopul său cu mărire de 20× și și-a publicat rezultatele în martie 1610. [10]
Simon Marius descoperise independent sateliții la o zi după Galileo, deși nu și-a publicat cartea pe acest subiect până în 1614. Chiar și așa, numele pe care Marius le-a atribuit sunt folosite astăzi: Ganymede, callisto, Io și Europa. [11] Nu au fost descoperiți sateliți suplimentari până când EE Barnard a observat-o pe Amalthea în 1892. [12]
Cu ajutorul fotografiei telescopice, au urmat rapid descoperiri suplimentare de-a lungul secolului al XX-lea. Himalia a fost descoperită în 1904, [13] Elara în 1905, [14] Pasiphae în 1908, [15] Sinope în 1914, [16] Lysithea și Carme în 1938, [17] Ananke în 1951, [18] și Leda în 1974 [19] Până în momentul în care sondele spațiale Voyager au ajuns la Jupiter, în jurul anului 1979, au fost descoperite 13 sateliți, fără a include Themisto, care fusese observat în 1975, [20] dar a fost pierdut până în 2000 din cauza datelor insuficiente de observație inițială. Sonda spațială Voyager a descoperit încă trei sateliți interiori în 1979: Metis, Adrastea și Thebe. [21]
Nu au fost descoperiți sateliți suplimentari timp de două decenii, dar între octombrie 1999 și februarie 2003, cercetătorii au descoperit încă 34 de sateliți folosind detectoare sensibile de la sol. [22] Acestea sunt sateliți mici, pe orbite lungi, excentrice, în general retrograde și cu o medie de 3 kilometri (1,9 mi) în diametru, cel mai mare având doar 9 kilometri (5,6 mi). Se crede că toți acești sateliți au fost asteroizi sau poate comete capturate, posibil fragmentate în mai multe bucăți. [23] [24]
Până în 2015, au fost descoperite un total de 15 sateliți suplimentari. [25] Alți doi au fost descoperiți în 2017 de echipa condusă de Scott S. Sheppard de la Carnegie Institution for Science, ducând totalul la 69. [26] La 17 iulie 2018, Uniunea Astronomică Internațională a confirmat că echipa lui Sheppard a descoperit încă zece sateliți în jurul lui Jupiter, ducând numărul total la 79. [27] Printre aceștia se numără Valetudo, care are o orbită progradă, dar se încrucișează cu mai mulți sateliți care au orbite retrograde, făcând probabil o eventuală coliziune – la un moment dat pe o scară de timp de miliarde de ani. [27]
În septembrie 2020, cercetătorii de la Universitatea din Columbia Britanică au identificat 45 de sateliți candidați dintr-o analiză a imaginilor de arhivă realizate în 2010 de Telescopul Canada-Franța-Hawaii. [28] Acești candidați au fost în principal mici și slabi, până la o magnitudine de 25,7 sau peste 800 m (0,50 mi). în diametru. Din numărul de sateliți candidați detectați într-o zonă a cerului de un grad pătrat, echipa a extrapolat că populația de sateliți retrograzi jovieni mai strălucitori decât magnitudinea 25,7 este de aproximativ 600, cu un factor de 2. [29] Deși echipa consideră că candidații lor caracterizați sunt probabil sateliți ai lui Jupiter, toți rămân neconfirmați din cauza datelor lor de observare insuficiente pentru a determina orbitele fiabile pentru fiecare dintre ei. [28]
Denumire
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/46/Galilean_moons_around_Jupiter.gif/220px-Galilean_moons_around_Jupiter.gif)
Sateliții galileeni ai lui Jupiter ( Io, Europa, Ganymede și Callisto ) au fost numiți de Simon Marius la scurt timp după descoperirea lor în 1610. [30] Cu toate acestea, aceste nume au ieșit din uz până în secolul al XX-lea. În schimb, literatura astronomică s-a referit pur și simplu la „Jupiter I”, „Jupiter II”, etc., sau „primul satelit al lui Jupiter”, „al doilea satelit al lui Jupiter” și așa mai departe. [30] Numele Io, Europa, Ganymede și Callisto au devenit populare la mijlocul secolului al XX-lea, [31] în timp ce restul sateliților au rămas nenumiți și au fost de obicei numerotați cu cifre romane V (5) până la XII (12). [32] [33] Jupiter V a fost descoperit în 1892 și a primit numele Amalthea printr-o convenție populară, deși neoficială, un nume folosit pentru prima dată de astronomul francez Camille Flammarion. [34] [35]
Ceilalți sateliți au fost pur și simplu etichetați cu cifra lor romană (de ex Jupiter IX) în majoritatea literaturii astronomice până în anii 1970. [36] Au fost făcute mai multe sugestii diferite pentru numele sateliților exteriori ai lui Jupiter, dar niciuna nu a fost universal acceptată până în 1975, când Grupul operativ al Uniunii Astronomice Internaționale (IAU) pentru Nomenclatura Sistemului Solar Exterior a acordat nume sateliților V–XIII [37] și a prevăzut pentru un proces formal de denumire pentru viitorii sateliți încă de descoperit. [37] Practica a fost de a numi sateliții nou descoperiți ai lui Jupiter după iubitorii și favoriții zeului Jupiter ( Zeus ) și, din 2004, și după descendenții lor. [38] Toți sateliții lui Jupiter de la XXXIV ( Euporie ) încolo sunt numiți după descendenții lui Jupiter sau Zeus, [38] cu excepția LIII ( Dia ), numită după o iubitoare a lui Jupiter. Numele care se termină cu „a” sau „o” sunt folosite pentru sateliții neregulați prograzi (acesta din urmă pentru sateliții cu înclinație mare), iar numele care se termină cu „e” sunt folosite pentru neregulați retrograzi. [39] Odată cu descoperirea unor sateliți mai mici, de mărimea unui kilometru, în jurul lui Jupiter, IAU a stabilit o convenție suplimentară pentru a limita denumirea satelițior mici cu magnitudini absolute mai mari de 18 sau diametre mai mici de 1 km (0,62 mi). [40] Unii dintre cei mai recent confirmați sateliți nu au primit nume.
Unii asteroizi au aceleași nume cu sateliții lui Jupiter: 9 Metis, 38 Leda, 52 Europa, 85 Io, 113 Amalthea, 239 Adrastea. Încă doi asteroizi au împărtășit anterior numele sateliților jovieni până când diferențele de ortografie au fost făcute permanente de către IAU: Ganymede și asteroidul 1036 Ganymed ; și Callisto și asteroidul 204 Kallisto.
Grupuri
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/TheIrregulars_JUPITER.svg/300px-TheIrregulars_JUPITER.svg.png)
Sateliți regulați
[modificare | modificare sursă]Aceștia au orbite prograde și aproape circulare cu înclinații scăzute și sunt împărțiți în două grupuri:
- Sateliții interiori sau grupul Amalthea : Metis, Adrastea, Amalthea și Thebe. Acestea orbitează foarte aproape de Jupiter; cei doi mai interiori orbitează în mai puțin de o zi joviană. Ultimimii doi sunt, respectiv, al cincilea și, respectiv, al șaptelea cel mai mare satelit din sistemul jovian. Observațiile sugerează că cel puțin cel mai mare membru, Amalthea, nu s-a format pe orbita sa actuală, ci mai departe de planetă sau că este un corp capturat din Sistemul Solar. [41] Acești sateliți, împreună cu un număr de sateliți mici interiori văzuți și încă nevăzuți (vezi Amalthea ), reînnoiesc și mențin sistemul inelar slab al lui Jupiter. Metis și Adrastea ajută la menținerea inelului principal al lui Jupiter, în timp ce Amalthea și Thebe își mențin fiecare inelele exterioare slabe. [42] [43]
- Grupul principal sau Sateliții galileeni : Io, Europa, Ganymede și Callisto. Ele sunt unele dintre cele mai mari obiecte din Sistemul Solar în afara Soarelui și cele opt planete în termeni de masă, mai mari decât orice planetă pitică cunoscută. Ganymede depășește (și callisto aproape egalează) chiar și planeta Mercur în diametru, deși sunt mai puțin masivi. Ei sunt, respectiv, al patrulea, al șaselea, primul și al treilea sateliți naturali ca mărime din Sistemul Solar, conținând aproximativ 99,997% din masa totală pe orbită în jurul lui Jupiter, în timp ce Jupiter este de aproape 5.000 de ori mai masiv decât sateliții galileeni. Sateliții interiori sunt într-o rezonanță orbitală 1:2:4. Modelele sugerează că s-au format prin acreție lentă în subnebuloasa Joviană de densitate scăzută - un disc de gaz și praf care a existat în jurul lui Jupiter după formarea sa - care a durat până la 10 milioane de ani în cazul lui Callisto. [44] Europa, Ganymede și Callisto sunt suspectați că au oceane de apă subterană, [45] [46] și Io ar putea avea un ocean de magmă subterană. [47]
Sateliți neregulați
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/Jupiter_irregular_moon_orbits_Jan_2021.png/300px-Jupiter_irregular_moon_orbits_Jan_2021.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Jupiter_moons_e_vs_i.png/300px-Jupiter_moons_e_vs_i.png)
Sateliții neregulați sunt obiecte substanțial mai mici, cu orbite mai îndepărtate și mai excentrice. Ei formează familii cu asemănări comune în orbită ( semiaxă mare, înclinație, excentricitate ) și compoziție; se crede că acestea sunt familii cel puțin parțial colizionale care au fost create atunci când corpurile părinte mai mari (dar încă mici) au fost spulberate de impacturi cu asteroizi capturați de câmpul gravitațional al lui Jupiter. Aceste familii poartă numele celor mai mari membri ai lor. Identificarea familiilor de sateliți este provizorie, dar următoarele sunt de obicei enumerate: [48] [49] [50]
- Sateliți prograzi :
- Themisto este satelitul neregulat cel mai interior și nu face parte din nicio familie cunoscută. [51] [52]
- Grupul Himalia este întins pe abia 1,4 Gm în semiaxe mari, 1,6° în înclinație (27,5 ± 0,8°), și excentricități între 0,11 și 0,25. S-a sugerat că grupul ar putea fi o rămășiță a spargerii unui asteroid din centura de asteroizi. [52]
- Carpo este un alt satelit prograd și nu face parte dintr-o familie cunoscută. Are cea mai mare înclinație dintre toți sateliții prograzi. [51]
- Valetudo este cel mai îndepărtat satelit prograd și nu face parte dintr-o familie cunoscută. Orbita sa progradă se intersectează cu mai mulți sateliți care au orbite retrograde și se poate ciocni în viitor cu ei. [53]
- Sateliți retrograzi :
- Grupul Carme este întins pe doar 1,2 Gm în semiaxe mari, 1,6° în înclinație (165,7 ± 0,8°), și excentricități între 0,23 și 0,27. Are o culoare foarte omogenă (roșu deschis) și se crede că provine dintr-un asteroid progenitor de tip D, posibil un troian Jupiter. [54]
- Grupul Ananke are o răspândire relativ mai largă decât grupurile anterioare, peste 2,4 Gm în semiaxa mare, 8,1° în înclinație (între 145,7° și 154,8°), și excentricități între 0,02 și 0,28. Majoritatea membrilor par gri și se crede că s-au format din ruperea unui asteroid capturat. [54]
- Grupul Pasiphae este destul de dispersat, cu o răspândire de peste 1,3 Gm, înclinații între 144,5° și 158,3° și excentricități între 0,25 și 0,43. [54] Culorile variază, de asemenea, semnificativ, de la roșu la gri, care ar putea fi rezultatul unor ciocniri multiple. Sinope, uneori inclus în grupul Pasiphae, [54] este roșu și, având în vedere diferența de înclinare, ar fi putut fi capturat independent; [52] Pasiphae și Sinope sunt, de asemenea, prinse în rezonanțe seculare cu Jupiter. [55]
Listă
[modificare | modificare sursă]sateliții lui Jupiter sunt enumerați mai jos în funcție de perioada orbitală. Sateliții suficient de masivi pentru ca suprafețele lor să se prăbușească într-un sferoid sunt evidențiate cu caractere aldine. Aceștia sunt cei patru sateliți galileeni, care sunt comparabili ca mărime cu Luna. Ceilalți sateliți sunt mult mai mici, cel mai puțin masiv satelit galilean fiind de peste 7.000 de ori mai masiv decât cel mai masiv dintre ceilalți sateliți. Orbitele și distanțele medii ale sateliților neregulați sunt puternic variabile pe perioade scurte de timp din cauza perturbațiilor planetare și solare frecvente, [56] prin urmare, elementele orbitale enumerate ale tuturor sateliților neregulați sunt mediate pe o integrare numerică de 400 de ani. Elementele lor orbitale se bazează toate pe epoca de 1 ianuarie 2000. [57] O serie de alți sateliți au fost observați doar prntru un an sau doi, dar au orbite suficient de decente pentru a fi ușor măsurabile în prezent. [56]
Legendă | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Sateliți interiori |
♠ Sateliți Galileeni |
† Sateliți negrupați |
♣ Grupul Himalia |
§ Grupul Carpo |
♦ Grupul Ananke |
♥ Grupul Carme |
‡ Grupul Pasiphae |
Etichetă [note 2] |
Nume |
Pronunție
(cheie) |
Imagine | Magn. abs. |
Diametru (km)[58][note 3] | Masă (×1016 kg)[59][note 4] |
Semiaxa mare (km)[60] |
Periodă orbital (grade) [60][note 5] |
Încinație (°)[60] |
Excentricitate [58] |
Anul descoperirii[61] | Anul anunțării | Descopritor[61] | Grup [note 6] | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
XVI | Metis | /'me.tis/ | ![]() |
10.5 | 43 (60 × 40 × 34) |
≈ 3.6 | 000 128 | +0.2948 (+7h 04m 29s) |
0.060 | 0.0002 | 1979 | 1980 | Synnott (Voyager 1) |
Interior | |
XV | Adrastea | /a.dras'te.a/ | ![]() |
12.0 | 16.4 (20 × 16 × 14) |
≈ 0.20 | 000 129 | +0.2983 (+7h 09m 30s) |
0.030 | 0.0015 | 1979 | 1979 | Jewitt (Voyager 2) |
Interior | |
V | Amalthea | /a.mal'te.a/ | ![]() |
7.1 | 167 (250 × 146 × 128) |
208 | 400 181 | +0.4999 (+11h 59m 53s) |
0.374 | 0.0032 | 1892 | 1892 | Barnard | Interior | |
XIV | Thebe | /'te.be/ | ![]() |
9.0 | 98.6 (116 × 98 × 84) |
≈ 43 | 900 221 | +0.6761 (+16h 13m 35s) |
1.076 | 0.0175 | 1979 | 1980 | Synnott (Voyager 1) |
Interior | |
I | Io♠ | /'i.o/ | ![]() |
−1.7 | 643.2 3 (3660 × 3637 × 3631) |
931900 8 | 800 421 | + 1.7627 | 0.050[62] | 0.0041 | 1610 | 1610 | Galileo | Galilean | |
II | Europa♠ | /e.u'ro.pa/ | ![]() |
−1.4 | 121.6 3 | 799800 4 | 100 671 | + 3.5255 | 0.470[62] | 0.0090 | 1610 | 1610 | Galileo | Galilean | |
III | Ganymede♠ | /ga.ni'me.de/ | ![]() |
−2.1 | 268.2 5 | 819000 14 | 070400 1 | + 7.1556 | 0.200[62] | 0.0013 | 1610 | 1610 | Galileo | Galilean | |
IV | Callisto♠ | /ca'lis.to/ | ![]() |
−1.2 | 820.6 4 | 759000 10 | 882700 1 | + 16.690 | 0.192[62] | 0.0074 | 1610 | 1610 | Galileo | Galilean | |
XVIII | Themisto† | /te'mis.to/ | ![]() |
12.9 | 9 | ≈ 0.038 | 398500 7 | + 130.03 | 43.8 | 0.340 | 1975/2000 | 1975 | Kowal & Roemer/ Sheppard et al. |
Themisto | |
XIII | Leda♣ | /'le.da/ | ![]() |
12.7 | 21.5 | ≈ 0.52 | 146400 11 | + 240.93 | 28.6 | 0.162 | 1974 | 1974 | Kowal | Himalia | |
LXXI | Ersa♣ | /'er.sa/ | ![]() |
15.9 | 3 | ≈ 0.0014 | 401000 11 | + 249.23 | 29.1 | 0.116 | 2018 | 2018 | Sheppard et al. | Himalia | |
VI | Himalia♣ | /hi'ma.li.a/ | ![]() |
7.9 | 139.6 (150 × 120) |
420 | 440600 11 | + 250.56 | 28.1 | 0.160 | 1904 | 1905 | Perrine | Himalia | |
S/2018 J 2♣ | 16.5 | 3 | ≈ 0.0014 | 467500 11 | + 250.88 | 29.4 | 0.118 | 2018 | 2022 | Sheppard | Himalia | ||||
LXV | Pandia♣ | /'pan.di.a/ | ![]() |
16.2 | 3 | ≈ 0.0014 | 481000 11 | + 251.91 | 29.0 | 0.179 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Himalia | |
X | Lysithea♣ | /li.si'te.a/ | ![]() |
11.2 | 42.2 | ≈ 3.9 | 700800 11 | + 259.20 | 27.2 | 0.117 | 1938 | 1938 | Nicholson | Himalia | |
VII | Elara♣ | /e'la.ra/ | ![]() |
9.6 | 79.9 | ≈ 27 | 712300 11 | + 259.64 | 27.9 | 0.211 | 1905 | 1905 | Perrine | Himalia | |
S/2011 J 3♣ | 16.3 | 3 | ≈ 0.0014 | 797200 11 | + 261.77 | 28.7 | 0.176 | 2011 | 2022 | Sheppard | Himalia | ||||
LIII | Dia♣ | /'di.a/ | ![]() |
16.3 | 4 | ≈ 0.0034 | 260300 12 | + 278.21 | 29.0 | 0.232 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Himalia | |
S/2018 J 4§ | 16.7 | ≈ 2 | ≈ 42 0.000 | 504300 16 | + 433.16 | 53.2 | 0.057 | 2018 | 2023 | Sheppard | Carpo | ||||
XLVI | Carpo§ | /car'po/ | ![]() |
16.1 | 3 | ≈ 0.0014 | 042300 17 | + 456.29 | 53.2 | 0.416 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Carpo | |
LXII | Valetudo† | /va.le'tu.do/ | ![]() |
17.0 | 1 | ≈ 052 0.000 | 694200 18 | + 527.61 | 34.5 | 0.217 | 2016 | 2018 | Sheppard et al. | Valetudo | |
XXXIV | Euporie♦ | /e.u'po.ri.e/ | ![]() |
16.3 | 2 | ≈ 42 0.000 | 265800 19 | −550.69 | 145.7 | 0.148 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Ananke | |
LV | S/2003 J 18♦ | ![]() |
16.5 | 2 | ≈ 42 0.000 | 336300 20 | −598.12 | 145.3 | 0.090 | 2003 | 2003 | Gladman et al. | Ananke | ||
S/2021 J 1♦ | 17.3 | 2 | ≈ 052 0.000 | 667200 20 | −606.99 | 149.8 | 0.246 | 2021 | 2023 | Sheppard | Ananke | ||||
LX | Eupheme♦ | /e.u'fe.me/ | ![]() |
16.6 | 2 | ≈ 42 0.000 | 768600 20 | −617.73 | 148.0 | 0.241 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Ananke | |
LII | S/2010 J 2♦ | ![]() |
17.3 | 1 | ≈ 052 0.000 | 793000 20 | −618.84 | 148.1 | 0.248 | 2010 | 2011 | Veillet | Ananke | ||
LIV | S/2016 J 1♦ | ![]() |
16.8 | 1 | ≈ 052 0.000 | 802600 20 | −618.49 | 144.7 | 0.232 | 2016 | 2017 | Sheppard et al. | Ananke | ||
XL | Mneme♦ | /'mne.me/ | ![]() |
16.3 | 2 | ≈ 42 0.000 | 821000 20 | −620.07 | 148.0 | 0.247 | 2003 | 2003 | Gladman et al. | Ananke | |
XXXIII | Euanthe♦ | /e.'u̯an.te/ | ![]() |
16.4 | 3 | ≈ 0.0014 | 827000 20 | −620.44 | 148.0 | 0.239 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Ananke | |
S/2003 J 16♦ | ![]() |
16.3 | 2 | ≈ 42 0.000 | 882600 20 | −622.88 | 148.0 | 0.243 | 2003 | 2003 | Gladman et al. | Ananke | |||
XXII | Harpalyke♦ | /har.pa'li.ke/ | ![]() |
15.9 | 4 | ≈ 0.0034 | 892100 20 | −623.32 | 147.7 | 0.232 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Ananke | |
XXXV | Orthosie♦ | /or'to.si.e/ | ![]() |
16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 901000 20 | −622.59 | 144.3 | 0.299 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Ananke | |
S/2022 J 3♦ | 17.4 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 912400 20 | −617.82 | 144.5 | 0.272 | 2022 | 2023 | Sheppard | Ananke | ||||
XLV | Helike♦ | /he'li.ke/ | ![]() |
16.0 | 4 | ≈ 0.0034 | 915700 20 | −626.33 | 154.4 | 0.153 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Ananke | |
XXVII | Praxidike♦ | /prak.si'di.ke/ | ![]() |
14.9 | 7 | ≈ 0.018 | 935400 20 | −625.39 | 148.3 | 0.246 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Ananke | |
LXIV | S/2017 J 3♦ | ![]() |
16.5 | 2 | ≈ 42 0.000 | 941000 20 | −625.60 | 147.9 | 0.231 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Ananke | ||
S/2003 J 12♦ | ![]() |
17.0 | 1 | ≈ 052 0.000 | 963100 20 | −627.24 | 150.0 | 0.235 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Ananke | |||
LXVIII | S/2017 J 7♦ | 16.6 | 2 | ≈ 42 0.000 | 964800 20 | −626.56 | 147.3 | 0.233 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Ananke | |||
XLII | Thelxinoe♦ | /telk.si'no.e/ | 16.3 | 2 | ≈ 42 0.000 | 976000 20 | −628.03 | 150.6 | 0.228 | 2003 | 2004 | Sheppard et al. | Ananke | ||
XXIX | Thyone♦ | /ti'o.ne/ | ![]() |
15.8 | 4 | ≈ 0.0034 | 978000 20 | −627.18 | 147.5 | 0.233 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Ananke | |
S/2003 J 2♦ | ![]() |
16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 997700 20 | −628.79 | 150.2 | 0.225 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Ananke | |||
XII | Ananke♦ | /a'nan.ke/ | ![]() |
11.7 | 29.1 | ≈ 1.3 | 034500 21 | −629.79 | 147.6 | 0.237 | 1951 | 1951 | Nicholson | Ananke | |
XXIV | Iocaste♦ | /jo'kas.te/ | ![]() |
15.4 | 5 | ≈ 0.0065 | 066700 21 | −631.59 | 148.8 | 0.227 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Ananke | |
XXX | Hermippe♦ | /her'mi.pe/ | ![]() |
15.6 | 4 | ≈ 0.0034 | 108500 21 | −633.90 | 150.2 | 0.219 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Ananke | |
S/2021 J 2♦ | 17.3 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 140600 21 | −627.96 | 150.1 | 0.341 | 2021 | 2023 | Sheppard | Ananke | ||||
S/2021 J 3♦ | 17.2 | ≈ 2 | ≈ 42 0.000 | 495700 21 | −643.85 | 150.1 | 0.356 | 2021 | 2023 | Sheppard | Ananke | ||||
LXX | S/2017 J 9♦ | 16.1 | 3 | ≈ 0.0014 | 768700 21 | −666.11 | 155.5 | 0.200 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Ananke | |||
S/2022 J 1♥ | 17.0 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 015500 22 | −667.34 | 165.4 | 0.191 | 2022 | 2023 | Sheppard | Carme | ||||
S/2022 J 2♥ | 17.6 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 413200 22 | −685.51 | 165.4 | 0.182 | 2022 | 2023 | Sheppard | Carme | ||||
LVIII | Philophrosyne‡ | /fi.lo.fro'si.ne/ | 16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 604600 22 | −702.54 | 146.3 | 0.229 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Pasiphae | ||
S/2016 J 3♥ | 16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 213500 22 | −676.37 | 164.1 | 0.236 | 2016 | 2023 | Sheppard | Carme | ||||
S/2018 J 3♥ | 17.3 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 826600 22 | −704.56 | 164.9 | 0.273 | 2021 | 2023 | Sheppard | Carme | ||||
S/2021 J 5♥ | 16.8 | ≈ 2 | ≈ 42 0.000 | 831800 22 | −704.80 | 163.2 | 0.200 | 2021 | 2023 | Sheppard et al. | Carme | ||||
XXXVIII | Pasithee♥ | /pa.si'te.e/ | ![]() |
16.8 | 2 | ≈ 42 0.000 | 846700 22 | −719.47 | 164.6 | 0.270 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Carme | |
LXIX | S/2017 J 8♥ | ![]() |
17.0 | 1 | ≈ 052 0.000 | 849500 22 | −719.76 | 164.8 | 0.255 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Carme | ||
S/2003 J 24♥ | 16.6 | 3 | ≈ 0.0014 | 887400 22 | −721.60 | 164.5 | 0.259 | 2003 | 2021 | Sheppard et al. | Carme | ||||
XXXII | Eurydome‡ | /e.u.ri'do.me/ | ![]() |
16.2 | 3 | ≈ 0.0014 | 899000 22 | −717.31 | 149.1 | 0.294 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Pasiphae | |
LVI | S/2011 J 2‡ | 16.8 | 1 | ≈ 052 0.000 | 909200 22 | −718.32 | 151.9 | 0.355 | 2011 | 2012 | Sheppard et al. | Pasiphae | |||
S/2003 J 4‡ | ![]() |
16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 926500 22 | −718.10 | 148.2 | 0.328 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Pasiphae | |||
XXI | Chaldene♥ | /kal'de.ne/ | ![]() |
16.0 | 4 | ≈ 0.0034 | 930500 22 | −723.71 | 164.7 | 0.265 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Carme | |
S/2021 J 4♥ | 17.4 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 946700 22 | −710.13 | 164.5 | 0.159 | 2021 | 2023 | Sheppard | Carme | ||||
LXIII | S/2017 J 2♥ | ![]() |
16.4 | 2 | ≈ 42 0.000 | 953200 22 | −724.71 | 164.5 | 0.272 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Carme | ||
XXVI | Isonoe♥ | /i.so'no.e/ | ![]() |
16.0 | 4 | ≈ 0.0034 | 981300 22 | −726.27 | 164.8 | 0.249 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Carme | |
XLIV | Kallichore♥ | /ka.li'ko.re/ | 16.4 | 2 | ≈ 42 0.000 | 021800 23 | −728.26 | 164.8 | 0.252 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Carme | ||
XXV | Erinome♥ | /e.ri'no.me/ | ![]() |
16.0 | 3 | ≈ 0.0014 | 032900 23 | −728.48 | 164.4 | 0.276 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Carme | |
XXXVII | Kale♥ | /'ka.le/ | ![]() |
16.4 | 2 | ≈ 42 0.000 | 052600 23 | −729.64 | 164.6 | 0.262 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Carme | |
LVII | Eirene♥ | /ei̯'re.ne/ | 15.8 | 4 | ≈ 0.0034 | 055800 23 | −729.84 | 164.6 | 0.258 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Carme | ||
XXXI | Aitne♥ | /a'it.ne/ | ![]() |
16.0 | 3 | ≈ 0.0014 | 064400 23 | −730.10 | 164.6 | 0.277 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Carme | |
XLVII | Eukelade♥ | /e.u.ke'la.de/ | ![]() |
15.9 | 4 | ≈ 0.0034 | 067400 23 | −730.30 | 164.6 | 0.277 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Carme | |
XLIII | Arche♥ | /'ar.ke/ | ![]() |
16.2 | 3 | ≈ 0.0014 | 097800 23 | −731.88 | 164.6 | 0.261 | 2002 | 2002 | Sheppard et al. | Carme | |
XX | Taygete♥ | /tai̯'ge.te/ | ![]() |
15.5 | 5 | ≈ 0.0065 | 108000 23 | −732.45 | 164.7 | 0.253 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Carme | |
LXXII | S/2011 J 1♥ | 16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 124500 23 | −733.21 | 164.6 | 0.271 | 2011 | 2012 | Sheppard et al. | Carme | |||
XI | Carme♥ | /'kar.me/ | ![]() |
10.6 | 46.7 | ≈ 5.3 | 144400 23 | −734.19 | 164.6 | 0.256 | 1938 | 1938 | Nicholson | Carme | |
L | Herse♥ | /'her.se/ | 16.5 | 2 | ≈ 42 0.000 | 150500 23 | −734.52 | 164.4 | 0.262 | 2003 | 2003 | Gladman et al. | Carme | ||
LXI | S/2003 J 19♥ | 16.6 | 2 | ≈ 42 0.000 | 156400 23 | −734.78 | 164.7 | 0.265 | 2003 | 2003 | Gladman et al. | Carme | |||
LI | S/2010 J 1♥ | ![]() |
16.4 | 2 | ≈ 42 0.000 | 189800 23 | −736.51 | 164.5 | 0.252 | 2010 | 2011 | Jacobson et al. | Carme | ||
S/2003 J 9♥ | ![]() |
16.9 | 1 | ≈ 052 0.000 | 199400 23 | −736.86 | 164.8 | 0.263 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Carme | |||
LXVI | S/2017 J 5♥ | 16.5 | 2 | ≈ 42 0.000 | 206200 23 | −737.28 | 164.8 | 0.257 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Carme | |||
LXVII | S/2017 J 6‡ | 16.4 | 2 | ≈ 42 0.000 | 245300 23 | −733.99 | 149.7 | 0.336 | 2017 | 2018 | Sheppard et al. | Pasiphae | |||
XXIII | Kalyke♥ | /ka'li.ke/ | ![]() |
15.4 | 6.9 | ≈ 0.017 | 302600 23 | −742.02 | 164.8 | 0.260 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Carme | |
XXXIX | Hegemone‡ | /he.ge'mo.ne/ | 15.9 | 3 | ≈ 0.0014 | 348700 23 | −739.81 | 152.6 | 0.358 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Pasiphae | ||
S/2021 J 6♥ | 17.3 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 427200 23 | −732.55 | 166.5 | 0.363 | 2021 | 2023 | Sheppard et al. | Carme | ||||
VIII | Pasiphae‡ | /pa.si'fa.e/ | ![]() |
10.1 | 57.8 | ≈ 10 | 468200 23 | −743.61 | 148.4 | 0.412 | 1908 | 1908 | Melotte | Pasiphae | |
XXXVI | Sponde‡ | /'spon.de/ | ![]() |
16.7 | 2 | ≈ 42 0.000 | 543300 23 | −748.29 | 149.3 | 0.322 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Pasiphae | |
S/2003 J 10♥ | ![]() |
16.8 | 2 | ≈ 42 0.000 | 576300 23 | −755.43 | 164.4 | 0.264 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Carme? | |||
XIX | Megaclite‡ | /me.ga'kli.te/ | ![]() |
15.0 | 5 | ≈ 0.0065 | 644600 23 | −752.86 | 149.8 | 0.421 | 2000 | 2001 | Sheppard et al. | Pasiphae | |
XLVIII | Cyllene‡ | /ki'le.ne/ | 16.3 | 2 | ≈ 42 0.000 | 654700 23 | −751.97 | 146.8 | 0.419 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Pasiphae | ||
S/2016 J 4‡ | 17.3 | ≈ 1 | ≈ 052 0.000 | 664100 23 | −743.69 | 146.3 | 0.199 | 2016 | 2023 | Sheppard | Pasiphae | ||||
IX | Sinope‡ | /si'no.pe/ | ![]() |
11.1 | 35 | ≈ 2.2 | 683900 23 | −758.85 | 157.3 | 0.264 | 1914 | 1914 | Nicholson | Pasiphae | |
LIX | S/2017 J 1‡ | ![]() |
16.6 | 2 | ≈ 42 0.000 | 744800 23 | −756.41 | 145.8 | 0.328 | 2017 | 2017 | Sheppard et al. | Pasiphae | ||
XLI | Aoede‡ | /a.o'e.de/ | 15.6 | 4 | ≈ 0.0034 | 778200 23 | −761.46 | 155.7 | 0.436 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Pasiphae | ||
XXVIII | Autonoe‡ | /a.u.to'no.e/ | ![]() |
15.5 | 4 | ≈ 0.0034 | 792500 23 | −761.00 | 150.8 | 0.330 | 2001 | 2002 | Sheppard et al. | Pasiphae | |
XVII | Callirrhoe‡ | /ka.li'ro.e/ | ![]() |
13.9 | 9.6 | ≈ 0.046 | 795500 23 | −758.86 | 145.1 | 0.297 | 1999 | 2000 | Scotti et al. | Pasiphae | |
S/2003 J 23‡ | ![]() |
16.6 | 2 | ≈ 42 0.000 | 829300 23 | −760.00 | 144.7 | 0.313 | 2003 | 2004 | Sheppard et al. | Pasiphae | |||
XLIX | Kore‡ | /'ko.re/ | ![]() |
16.6 | 2 | ≈ 42 0.000 | 205200 24 | −776.76 | 141.5 | 0.328 | 2003 | 2003 | Sheppard et al. | Pasiphae |
Explorare
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/Jupiter_and_the_Galilean_moons_animation.gif/220px-Jupiter_and_the_Galilean_moons_animation.gif)
Nouă nave spațiale l-au vizitat pe Jupiter. Primele au fost Pioneer 10 în 1973 și Pioneer 11 un an mai târziu, făcând imagini cu rezoluție scăzută ale celor patru sateliți galileeni și returnând date despre atmosferele și centurile lor de radiații. [63] Sondele Voyager 1 și Voyager 2 l-au vizitat pe Jupiter în 1979, descoperind activitatea vulcanică de pe Io și prezența gheții pe suprafața Europei. Ulysses a studiat în continuare magnetosfera lui Jupiter în 1992 și apoi din nou în 2000.
Sonda spațială Galileo a fost prima care a intrat pe orbita lui Jupiter, sosind în 1995 și studiindu-l până în 2003. În această perioadă, Galileo a strâns o cantitate mare de informații despre sistemul jovian, făcând zboruri apropiate pe lângă toți sateliții galileeni și găsind dovezi pentru atmosfere subțiri pe trei dintre ei, precum și posibilitatea de a exista apă lichidă sub suprafețele Europei, lui Ganymede și lui Callisto. De asemenea, a descoperit un câmp magnetic în jurul lui Ganymede.
Apoi, sonda Cassini către Saturn a zburat pe lângă Jupiter în 2000 și a colectat date despre interacțiunile Sateliților galileeni cu atmosfera extinsă a lui Jupiter. Nava spațială New Horizons a zburat pe lângă Jupiter în 2007 și a făcut măsurători îmbunătățite ale parametrilor orbitali ai sateliților săi.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/Ganymede_JunoGill_2217.jpg/220px-Ganymede_JunoGill_2217.jpg)
În 2016, nava spațială Juno a fotografiat sateliții galileeni de deasupra planului lor orbital în timp ce se apropia de inserarea orbitală în jurul lui Jupiter, creând un videoclip al mișcării lor. [64]
Vezi și
[modificare | modificare sursă]Note
[modificare | modificare sursă]- ^ For comparison, the area of a sphere with diameter 250 km is about the area of Senegal and comparable to the area of Belarus, Syria and Uruguay. The area of a sphere with a diameter of 5 km is about the area of Guernsey and somewhat more than the area of San Marino. (But note that these smaller moons are not spherical.)
- ^ Label refers to the Roman numeral attributed to each moon in order of their naming.
- ^ Diameters with multiple entries such as "60 × 40 × 34" reflect that the body is not a perfect spheroid and that each of its dimensions has been measured well enough.
- ^ The only satellites with measured masses are Amalthea, Himalia, and the four Galilean moons. The masses of the inner satellites are estimated by assuming a density similar to Amalthea's (), while the rest of the irregular satellites are estimated by assuming a spherical volume and a density of 0.86 g/cm3. 1 g/cm3
- ^ Periods with negative values are retrograde.
- ^ "?" refers to group assignments that are not considered sure yet.
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ a b Canup, Robert M.; Ward, William R. (). „Origin of Europa and the Galilean Satellites”. Europa. University of Arizona Press (in press). Bibcode:2009euro.book...59C.
- ^ Alibert, Y.; Mousis, O.; Benz, W. (). „Modeling the Jovian subnebula I. Thermodynamic conditions and migration of proto-satellites”. Astronomy & Astrophysics. 439 (3): 1205–13. Bibcode:2005A&A...439.1205A. doi:10.1051/0004-6361:20052841.
- ^ Chown, Marcus (). „Cannibalistic Jupiter ate its early moons”. New Scientist. Accesat în .
- ^ a b c Canup, Robert M.; Ward, William R. (). „Origin of Europa and the Galilean Satellites”. Europa. University of Arizona Press (in press). Bibcode:2009euro.book...59C.
- ^ Chown, Marcus (). „Cannibalistic Jupiter ate its early moons”. New Scientist. Accesat în .
- ^ Lari, Giacomo; Saillenfest, Melaine; Fenucci, Marco (). „Long-term evolution of the Galilean satellites: the capture of Callisto into resonance”. Astronomy & Astrophysics. 639. doi:10.1051/0004-6361/202037445. Accesat în .
- ^ Jewitt, David; Haghighipour, Nader (). „Irregular Satellites of the Planets: Products of Capture in the Early Solar System” (PDF). Annual Review of Astronomy and Astrophysics. 45 (1): 261–95. Bibcode:2007ARA&A..45..261J. doi:10.1146/annurev.astro.44.051905.092459. Arhivat din original (PDF) la .
- ^ Xi, Zezong Z. (februarie 1981). „The Discovery of Jupiter's Satellite Made by Gan De 2000 years Before Galileo”. Acta Astrophysica Sinica. 1 (2): 87. Bibcode:1981AcApS...1...85X. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Galilei, Galileo (). Translated and prefaced by Albert Van Helden, ed. Sidereus Nuncius. Chicago & London: University of Chicago Press. pp. 14–16. ISBN 0-226-27903-0.
- ^ Van Helden, Albert (martie 1974). „The Telescope in the Seventeenth Century”. Isis. The University of Chicago Press on behalf of The History of Science Society. 65 (1): 38–58. doi:10.1086/351216.
- ^ Pasachoff, Jay M. (). „Simon Marius's Mundus Iovialis: 400th Anniversary in Galileo's Shadow”. Journal for the History of Astronomy. 46 (2): 218–234. Bibcode:2015AAS...22521505P. doi:10.1177/0021828615585493.
- ^ Barnard, E. E. (). „Discovery and Observation of a Fifth Satellite to Jupiter”. Astronomical Journal. 12: 81–85. Bibcode:1892AJ.....12...81B. doi:10.1086/101715.
- ^ Barnard, E. E. (). „Discovery of a Sixth Satellite of Jupiter”. Astronomical Journal. 24 (18): 154B. Bibcode:1905AJ.....24S.154.. doi:10.1086/103654.
- ^ Perrine, C. D. (). „The Seventh Satellite of Jupiter”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 17 (101): 62–63. Bibcode:1905PASP...17...56.. doi:10.1086/121624. JSTOR 40691209.
- ^ Melotte, P. J. (). „Note on the Newly Discovered Eighth Satellite of Jupiter, Photographed at the Royal Observatory, Greenwich”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 68 (6): 456–457. Bibcode:1908MNRAS..68..456.. doi:10.1093/mnras/68.6.456.
- ^ Nicholson, S. B. (). „Discovery of the Ninth Satellite of Jupiter”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 26 (1): 197–198. Bibcode:1914PASP...26..197N. doi:10.1086/122336. PMC 1090718
. PMID 16586574.
- ^ Nicholson, S.B. (). „Two New Satellites of Jupiter”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 50 (297): 292–293. Bibcode:1938PASP...50..292N. doi:10.1086/124963.
- ^ Nicholson, S. B. (). „An unidentified object near Jupiter, probably a new satellite”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 63 (375): 297–299. Bibcode:1951PASP...63..297N. doi:10.1086/126402.
- ^ Kowal, C. T.; Aksnes, K.; Marsden, B. G.; Roemer, E. (). „Thirteenth satellite of Jupiter”. Astronomical Journal. 80: 460–464. Bibcode:1975AJ.....80..460K. doi:10.1086/111766.
- ^ Marsden, Brian G. (). „Probable New Satellite of Jupiter” (discovery telegram sent to the IAU). IAU Circular. Cambridge, US: Smithsonian Astrophysical Observatory. 2845. Accesat în .
- ^ Synnott, S.P. (). „1979J2: The Discovery of a Previously Unknown Jovian Satellite”. Science. 210 (4471): 786–788. Bibcode:1980Sci...210..786S. doi:10.1126/science.210.4471.786. PMID 17739548.
- ^ Gazetteer of Planetary Nomenclature Planet and Satellite Names and Discoverers International Astronomical Union (IAU)
- ^ Sheppard, Scott S.; Jewitt, David C. (). „An abundant population of small irregular satellites around Jupiter”. Nature. 423 (6937): 261–263. Bibcode:2003Natur.423..261S. doi:10.1038/nature01584. PMID 12748634.
- ^ Williams, Matt (). „How Many Moons Does Jupiter Have? - Universe Today”. Universe Today (în engleză). Accesat în .
- ^ Williams, Matt (). „How Many Moons Does Jupiter Have? - Universe Today”. Universe Today (în engleză). Accesat în .
- ^ Bennett, Jay (). „Jupiter Officially Has Two More Moons”. Popular Mechanics (în engleză). Accesat în .
- ^ a b „A dozen new moons of Jupiter discovered, including one "oddball"”. Carnegie Institution for Science (în engleză). . Accesat în .
- ^ a b Schilling, Govert (). „Study Suggests Jupiter Could Have 600 Moons”. Sky & Telescope. Accesat în .
- ^ Ashton, Edward; Beaudoin, Matthew; Gladman, Brett (septembrie 2020). „The Population of Kilometer-scale Retrograde Jovian Irregular Moons”. The Planetary Science Journal. 1 (2): 52. Bibcode:2020arXiv200903382A. doi:10.3847/PSJ/abad95.
- ^ a b Marazzini, C. (). „The names of the satellites of Jupiter: from Galileo to Simon Marius”. Lettere Italiane (în italiană). 57 (3): 391–407.
- ^ Marazzini, Claudio (). „I nomi dei satelliti di Giove: da Galileo a Simon Marius (The names of the satellites of Jupiter: from Galileo to Simon Marius)”. Lettere Italiane. 57 (3): 391–407.
- ^ Nicholson, Seth Barnes (aprilie 1939). „The Satellites of Jupiter”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 51 (300): 85–94. Bibcode:1939PASP...51...85N. doi:10.1086/125010.
- ^ Owen, Tobias (septembrie 1976). „Jovian Satellite Nomenclature”. Icarus. 29 (1): 159–163. Bibcode:1976Icar...29..159O. doi:10.1016/0019-1035(76)90113-5.
- ^ Gazetteer of Planetary Nomenclature Planet and Satellite Names and Discoverers International Astronomical Union (IAU)
- ^ Sagan, Carl (aprilie 1976). „On Solar System Nomenclature”. Icarus. 27 (4): 575–576. Bibcode:1976Icar...27..575S. doi:10.1016/0019-1035(76)90175-5.
- ^ Payne-Gaposchkin, Cecilia; Haramundanis, Katherine (). Introduction to Astronomy. Englewood Cliffs, N.J.: Prentice-Hall. ISBN 0-13-478107-4.
- ^ a b Marsden, Brian G. (). „Satellites of Jupiter”. IAU Circular. 2846. Accesat în .
- ^ a b Gazetteer of Planetary Nomenclature Planet and Satellite Names and Discoverers International Astronomical Union (IAU)
- ^ Antonietta Barucci, M. (). „Irregular Satellites of the Giant Planets” (PDF). În M. Antonietta Barucci; Hermann Boehnhardt; Dale P. Cruikshank; Alessandro Morbidelli. The Solar System Beyond Neptune. p. 414. ISBN 9780816527557. Arhivat din original (PDF) la . Accesat în .
- ^ „IAU Rules and Conventions”. Working Group for Planetary System Nomenclature. U.S. Geological Survey. Accesat în .
- ^ Anderson, J.D.; Johnson, T.V.; Shubert, G.; et al. (). „Amalthea's Density Is Less Than That of Water”. Science. 308 (5726): 1291–1293. Bibcode:2005Sci...308.1291A. doi:10.1126/science.1110422. PMID 15919987.
- ^ Burns, J. A.; Simonelli, D. P.; Showalter, M. R. (). „Jupiter's Ring-Moon System”. În Bagenal, Fran; Dowling, Timothy E.; McKinnon, William B. Jupiter: The Planet, Satellites and Magnetosphere. Cambridge University Press. Parametru necunoscut
|arată-autori=
ignorat (ajutor) - ^ Burns, J. A.; Showalter, M. R.; Hamilton, D. P.; et al. (). „The Formation of Jupiter's Faint Rings”. Science. 284 (5417): 1146–1150. Bibcode:1999Sci...284.1146B. doi:10.1126/science.284.5417.1146. PMID 10325220.
- ^ Canup, Robin M.; Ward, William R. (). „Formation of the Galilean Satellites: Conditions of Accretion” (PDF). The Astronomical Journal. 124 (6): 3404–3423. Bibcode:2002AJ....124.3404C. doi:10.1086/344684.
- ^ Clavin, Whitney (). „Ganymede May Harbor 'Club Sandwich' of Oceans and Ice”. NASA. Jet Propulsion Laboratory. Accesat în .
- ^ Vance, Steve; Bouffard, Mathieu; Choukroun, Mathieu; Sotina, Christophe (). „Ganymede's internal structure including thermodynamics of magnesium sulfate oceans in contact with ice”. Planetary and Space Science. 96: 62–70. Bibcode:2014P&SS...96...62V. doi:10.1016/j.pss.2014.03.011.
- ^ Khurana, K. K.; Jia, X.; Kivelson, M. G.; Nimmo, F.; Schubert, G.; Russell, C. T. (). „Evidence of a Global Magma Ocean in Io's Interior”. Science. 332 (6034): 1186–1189. Bibcode:2011Sci...332.1186K. doi:10.1126/science.1201425. PMID 21566160.
- ^ Scott S. Sheppard. „Jupiter's Known Satellites”. Departament of Terrestrial Magnetism at Carnegie Institution for Science. Accesat în .
- ^ Grav, T.; Holman, M.; Gladman, B.; Aksnes K. (). „Photometric survey of the irregular satellites”. Icarus. 166 (1): 33–45. Bibcode:2003Icar..166...33G. doi:10.1016/j.icarus.2003.07.005.
- ^ Sheppard, Scott S.; Jewitt, David C.; Porco, Carolyn (). „Jupiter's outer satellites and Trojans” (PDF). În Fran Bagenal; Timothy E. Dowling; William B. McKinnon. Jupiter. The planet, satellites and magnetosphere. Cambridge planetary science. 1. Cambridge, UK: Cambridge University Press. pp. 263–280. ISBN 0-521-81808-7.
- ^ a b Scott S. Sheppard. „Jupiter's Known Satellites”. Departament of Terrestrial Magnetism at Carnegie Institution for Science. Accesat în .
- ^ a b c Grav, T.; Holman, M.; Gladman, B.; Aksnes K. (). „Photometric survey of the irregular satellites”. Icarus. 166 (1): 33–45. Bibcode:2003Icar..166...33G. doi:10.1016/j.icarus.2003.07.005.
- ^ „A dozen new moons of Jupiter discovered, including one "oddball"”. Carnegie Institution for Science (în engleză). . Accesat în .
- ^ a b c d Sheppard, Scott S.; Jewitt, David C. (). „An abundant population of small irregular satellites around Jupiter”. Nature. 423 (6937): 261–263. Bibcode:2003Natur.423..261S. doi:10.1038/nature01584. PMID 12748634.
- ^ Nesvorný, David; Beaugé, Cristian; Dones, Luke (). „Collisional Origin of Families of Irregular Satellites” (PDF). The Astronomical Journal. 127 (3): 1768–1783. Bibcode:2004AJ....127.1768N. doi:10.1086/382099.
- ^ a b Brozović, Marina; Jacobson, Robert A. (martie 2017). „The Orbits of Jupiter's Irregular Satellites”. The Astronomical Journal. 153 (4): 147. Bibcode:2017AJ....153..147B. doi:10.3847/1538-3881/aa5e4d.
- ^ Hecht, Jeff (). „Amateur Astronomer Finds "Lost" Moons of Jupiter”. skyandtelescope.org. Sky & Telescope. Accesat în .
- ^ a b Eroare la citare: Etichetă
<ref>
invalidă; niciun text nu a fost furnizat pentru referințele numiteshep
- ^ „Planetary Satellite Physical Parameters”. Jet Propulsion Laboratory. Accesat în .
- ^ a b c d „Planetary Satellite Mean Elements”. JPL Solar System Dynamics. NASA. Accesat în . Note: Orbital elements of regular satellites are with respect to the Laplace plane, while orbital elements of irregular satellites are with respect to the ecliptic. Orbital periods of irregular satellites may not be consistent with their semi-major axes due to perturbations.
- ^ a b Eroare la citare: Etichetă
<ref>
invalidă; niciun text nu a fost furnizat pentru referințele numiteiau
- ^ a b c d Siedelmann P.K.; Abalakin V.K.; Bursa, M.; Davies, M.E.; et al. (). The Planets and Satellites 2000 (Raport). IAU/IAG Working Group on Cartographic Coordinates and Rotational Elements of the Planets and Satellites. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Fillius, Walker; McIlwain, Carl; Mogro‐Campero, Antonio; Steinberg, Gerald (). „Evidence that pitch angle scattering is an important loss mechanism for energetic electrons in the inner radiation belt of Jupiter”. Geophysical Research Letters (în engleză). 3 (1): 33–36. Bibcode:1976GeoRL...3...33F. doi:10.1029/GL003i001p00033. ISSN 1944-8007.
- ^ Juno Approach Movie of Jupiter and the Galilean Moons, NASA, July 2016
Legături externe
[modificare | modificare sursă]- Scott S. Sheppard : sateliții lui Jupiter
- Scott S. Sheppard: Satelitul Jupiter și Pagina Lunii Arhivat în , la Wayback Machine.
- Jupiter Moons de către NASA’s Solar System Exploration
- Arhiva articolelor sistemului Jupiter în Planetary Science Research Discoveries
- Tilmann Denk: sateliții exteriori ai lui Jupiter
|
|
|
|