Oleksandra Matviiciuk
Oleksandra Matviiciuk | |
![]() Matviiciuk într-o conferință video din 2021 organizată de Institutul pentru pace SUA | |
Date personale | |
---|---|
Născută | (40 de ani)[1] ![]() Boiarka, Raionul Kiev-Sveatoșîn, RSS Ucraineană, URSS ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | activist pentru drepturile omului ![]() |
Activitate | |
Educație | Universitatea din Kiev , 2007 |
Alma mater | Navcealno-naukovîi instîtut prava Kîiivskoho naționalnoho universîtetu imeni Tarasa Șevcenka[*] Ukraiinskîi humanitarnîi liței[*] ![]() |
Organizație | Centrul pentru libertăți civile[2] ![]() |
Premii | Premiul „Vasîl Stus”[*] () Premiul Nobel alternativ ()[3] BBC 100 Women[*] ()[4] Democracy Defender Award[*] ()[5] docteur honoris causa de l'université catholique de Louvain[*] () ![]() |
Prezență online | |
Modifică date / text ![]() |
Oleksandra Veaceslavivna Matviiciuk (în ucraineană Олександра В’ячеславівна Матвійчук; n. , Boiarka, Raionul Kiev-Sveatoșîn, RSS Ucraineană, URSS) este o avocată ucraineană specializată în drepturile omului, reprezentantă a societății civile, care trăiește în Kiev. Ea conduce organizația non-profit Centrul pentru Libertăți Civile și militează activ pentru reforme democratice în țara ei și în regiunea OSCE.[6]
Educație
[modificare | modificare sursă]Oleksandra Matviiciuk a urmat cursurile Universității Naționale Taras Shevchenko din Kiev, absolvind un Master în drept (LLM) în 2007. În 2017, a fost prima femeie care a participat la programul „Lideri Ucraineni în Devenire" organizat de Universitatea Stanford.[7][8]
Carieră
[modificare | modificare sursă]Încă de la înființarea Centrului pentru libertăți civile, din 2007, Matviichuk a lucrat pentru această organizație non-profit.[9]
În 2012 Matviiciuk a devenit membră a Consiliului Consultativ din cadrul Comisarului pentru Drepturile Omului al Parlamentului Ucrainian (Rada Supremă).[10][11]
După represiunea violentă a demonstrațiilor pașnice din Piața Independenței din Kiev la 30 noiembrie 2013, ea a coordonat inițiativa cvică SOS Euromaidan(Euromaidan SOS)[SOS&page=%D0%84%D0%B2%D1%80%D0%BE%D0%BC%D0%B0%D0%B9%D0%B4%D0%B0%D0%BD+SOS&targettitle=SOS+Euromaidan traduceți]. Scopul Euromaidan SOS a fost de a oferi asistență juridică victimelor Euromaidan din Kiev și din alte orașe ucrainene, precum și de a colecta și analiza informații cu scopul de a-i proteja pe protestatari și de a oferi evaluări ale situației protestelor.[12] De atunci, Matviiciuk a desfășurat mai multe campanii internaționale de mobilizare pentru eliberarea prizonierilor de conștiință, cum ar fi campania #letmypeoplego și acțiunea globală #SaveOlegSentsov pentru eliberarea persoanelor întemnițate ilegal în Rusia, Crimeea și Donbasul ocupat.[13] Ea este autoarea unui număr de rapoarte către diferite organisme ONU, Consiliul Europei, Uniunea Europeană, OSCE și a mai multor sesizări la Curtea Penală Internațională de la Haga.[14][15]
La 4 iunie 2021, Matviiciuk a fost nominalizată în Comitetul împotriva torturii din cadrul Națiunilor Unite[16] și a făcut istorie ca prima femeie candidată a Ucrainei în sistemul de monitorizare a tratatului ONU.[17] Ea a candidat cu o platformă pentru a limita violența împotriva femeilor în zone și perioade de conflict.
Între Revoluția demnității (2014) și 2022, ea s-a concentrat pe documentarea crimelor de război din timpul războiului din Donbas. La întâlnirea din 2014 cu vicepreședintele Statelor Unite, Joe Biden, ea a pledat pentru mai mult sprijin armat pentru a ajuta la încheierea războiului.[18]
După invazia rusă a Ucrainei din 2022, Matviiciuk a apărut în mass-media internațională pentru a reprezenta societatea civilă ucraineană, în special în legătură cu problemele care se referă la persoanele strămutate intern și la problema crimelor de război, precum și a altor probleme legate de drepturile omului. Potrivit Foreign Policy, ea a susținut crearea unei „curți hibride” speciale pentru a investiga problemele crimelor de război și încălcările drepturilor omului.[19]
Premii și onoruri
[modificare | modificare sursă]În 2007, Oleksandra Matviiciuk a fost distinsă cu Premiul Vasyl Stus pentru „[...] poziție civică clară și prezență activă în spațiul cultural ucrainean”. Este cea mai tânără câștigătoare din istoria premiului.[20]
În 2015, Matviiciuk a devenit un laureată a „premiului Lindebrække pentru democrație și drepturile omului” din Norvegia. Președintele juriului și fostul ministru al Afacerilor Externe din Norvegia, Jan Petersen și-a motivat selecția: „Este important să îi susținem și să îi recunoaștem pe cei care au luat parte la mișcarea pentru democrație a Ucrainei. Cei care au lucrat zi și noapte, vorbind pentru o dezvoltare democratică în Ucraina – și mai târziu investigând crimele petrecute la Maidan”.[21] La 24 februarie 2016, 16 delegații la OSCE i-au oferit lui Matviiciuk premiul „Apărător al Democrației” pentru „contribuția exclusivă la promovarea democrației și a drepturilor omului”.[22] Ambasada SUA în Ucraina a recunoscut-o apoi pe Matviiciuk drept „Femeia curajoasă a Ucrainei” în 2017 pentru „devotamentul ei constant și curajos în apărarea drepturilor poporului ucrainean”.[23] În septembrie 2022 Matviiciuk și Centrul pentru Libertăți Civile (organizația condusă de Matviiciuk) s-au numărat printre laureații Premiului Right Livelihood pentru munca lor cu instituțiile democratice ucrainene și pentru urmărirea răspunderii pentru crimele de război.[24] În decembrie 2022, ea a fost recunoscută în lista „BBC 100 de femei” realizată de BBC.[25]
Centrul pentru libertăți civile a primit Premiul Nobel pentru Pace 2022, împreună cu Ales Bialiatski și organizația rusă Memorial.[26] Acesta a fost primul premiu Nobel acordat unui cetățean sau organizație ucraineană.
Rezumat
- 2022 - Premiul Right Livelihood
- 2021 - Candidatul Ucrainei la Comitetul ONU împotriva torturii[27]
- 2017 - Premiul „Ukrainian Woman of Courage” de la Ambasada SUA. [28] [29]
- 2016 - Premiul Apărător al Democrației, Adunarea Parlamentară a OSCE [30] [31]
- 2015 - „Premiul Sjur Lindebrække pentru democrație și drepturile omului”, acordat de partidul politic de centru-dreapta norvegian Høyre[32]
- 2007 - Premiul Vasyl Stus, Centrul Ucrainean al PEN International [33]
Selecție publicații (în limba engleză)
[modificare | modificare sursă]„Peninsula fricii: Cronici ale ocupației și încălcării drepturilor omului în Crimeea”/„The Fear Peninsula: Chronicles of Occupation and Violation of Human Rights in Crimea”[34]
„Prețul libertății”/„The Price of Freedom” – Rezumatul raportului public al organizațiilor pentru drepturile omului privind crimele împotriva umanității comise în perioada Euromaidan[35]
„28 de ostatici de la Kremlin”/„28 Kremlin Hostages” - Principalele încălcări ale legii și perspective de eliberare[36]
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ a b ANNEX III Biographical data form of candidates to the Committee against Torture (în engleză)
- ^ Cristina Bazán (), 8M | Oleksandra Matviichuk (Ucrania), abogada defensora de los derechos humanos (în spaniolă), accesat în
- ^ Oleksandra Matviichuk / Center for Civil Liberties (CCL) (în engleză)
- ^ BBC 100 Women 2022: Who is on the list this year? (în engleză)
- ^ https://www.mzv.cz/mission.vienna/en/latest/article_archive/democracy_defender_award.html, accesat în Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ „Oleksandra Matviychuk – Ukraine”. Coalition for the International Criminal Court. Accesat în .
- ^ „Ukrainian Emerging Leaders Cohort 2017-18”. fsi.stanford.edu (în engleză). Accesat în .
- ^ „Oleksandra Matviichuk | CivilMPlus” (în franceză). . Accesat în .
- ^ Todorov, Svetoslav (). „Meet Oleksandra Matviichuk from Ukraine”. Friedrich Naumann Foundation(d) (în engleză). Accesat în .
- ^ „Про створення консультативної ради”. Офіційний вебпортал парламенту України (în ucraineană). Accesat în .
- ^ „Women Pursue a Democratic Future for Ukraine”. National Endowment for Democracy (în engleză). . Accesat în .
- ^ „Євромайдан SOS”. maidanmuseum.org (în ucraineană). Accesat în .
- ^ „Oleksandra Matviichuk”. religiousfreedom.in.ua. Accesat în .
- ^ „Oleksandra Matviichuk”. Skopje Youth Summit (în engleză). Accesat în .
- ^ „Oleksandra Matviichuk | CivilMPlus” (în franceză). . Accesat în .
- ^ „18th Meeting of States parties - Elections 2021”. www.ohchr.org. Accesat în .
- ^ „Оголошення про результати добору кандидата для висунення на обрання членом комітету ООН проти катувань”. minjust.gov.ua (în rusă). . Accesat în .
- ^ „Activist who met Biden in 2014 says 'Putin war crimes could have been stopped'”. The Independent (în engleză). . Accesat în .
- ^ Mackinnon, Robbie Gramer, Amy. „Ukraine's 'Nuremberg Moment' Amid Flood of Alleged Russian War Crimes”. Foreign Policy(d) (în engleză). Accesat în .
- ^ „Премія імені Василя Стуса”. PEN Ukraine (în ucraineană). Accesat în .
- ^ „Awarded for human rights efforts in Ukraine”. Human Rights House Foundation (în engleză). . Accesat în .
- ^ „Ukrainian Activist Oleksandra Matviychuk Receives Democracy Defender Award”. U.S. Mission to the OSCE (în engleză). . Accesat în .
- ^ „Remarks by Ambassador Yovanovitch at the "Honoring Ukrainian Women of Courage" Event”. U.S. Embassy in Ukraine (în engleză). . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Ukrainian activist among winners of 'Alternative Nobel'”. AP NEWS (în engleză). Associated Press. . Accesat în .
- ^ „BBC 100 Women 2022: Who is on the list this year?”. BBC News (în engleză). Accesat în .
- ^ „Nobel Peace Prize to activists from Belarus, Russia, Ukraine”. Onmanorama (în engleză). . Accesat în .
- ^ „18th Meeting of States parties - Elections 2021”. www.ohchr.org. Accesat în .
- ^ „Remarks by Ambassador Yovanovitch at the "Honoring Ukrainian Women of Courage" Event”. U.S. Embassy in Ukraine (în engleză). . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Citizens need to hold power to account because 'even an angel can turn into the devil' — EUAM Ukraine” (în engleză). . Accesat în .
- ^ „Ukrainian Activist Oleksandra Matviychuk Receives Democracy Defender Award”. U.S. Mission to the OSCE (în engleză). . Accesat în .
- ^ „Ukrainian Wins Democracy Defender Award”. VOA (în engleză). Accesat în .
- ^ „Awarded for human rights efforts in Ukraine”. .
- ^ „Премія імені Василя Стуса”. PEN Ukraine (în ucraineană). Accesat în .
- ^ Zayets, Sergiy; Matviichuk, Oleksandra; Pechonchyk, Tetyana; Svyrydova, Dariya; Skrypnyk, Olga (). The Fear Peninsula: Chronicle of Occupation and Violation of Human Rights in Crimea (în engleză). Crimea is Ukraine.
- ^ „Summary of the public report of human rights organizations on crimes committed during Euromaidan”. Issuu (în engleză). Accesat în .
- ^ „'28 hostages of the Kremlin': main violations and prospects for the release”. Open Dialogue Foundation (în engleză). . Accesat în .