Kalnaberžės dvaras
55°23′40″š. pl. 24°00′20″r. ilg. / 55.39454°š. pl. 24.00565°r. ilg.
Kalnaberžės dvaras | |
---|---|
Vieta | Kalnaberžė, Kėdainių rajonas |
Rūmų stilius | Neogotika |
Bajorų giminės | Radvilos, Čapskiai, Košelevskiai, Stolypinai |
Parkas | 15 ha |
Savininkas | valstybė |
Kalnaberžės dvaras – dvaro pastatų kompleksas (dvaro rūmai, arklidės, kluonas, tvartas ir rūsys) Kėdainių rajone, Kalnaberžėje, 12 km į šiaurės rytus nuo Kėdainių. Dvaras yra įregistruotas Kultūros vertybių registre (unikalus kodas 215).
Rūmai neogotikinio stiliaus. Fasado akcentas rizalitas, per visą aukštį atsikišusi dalis, papuošta laiptais ir dviejų kolonų portikais. Dvarą supa mišraus tipo parkas (15 ha), kuris įkurtas XIX amžiaus viduryje. Pietinėje parko dalyje buvo dvi salos, apsuptos kanalų.
Istorija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/1866.02.04_Vy%C5%BEuonos_Eduardas%C4%8Capskis.png/220px-1866.02.04_Vy%C5%BEuonos_Eduardas%C4%8Capskis.png)
XIV a. – 1914
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Kalnaberžė pirmą kartą paminėta 1371 m. H. Vartbergės Livonijos kronikoje. Kalnaberžės dvarą XVII–XVIII a. valdė Radvilos, XIX a. jis atiteko Čapskiams, įvedusiems sunkią baudžiavą ir garsėjusiems žiaurumu. Po 1863 m. sukilimo dvaras (kartu su Vyžuonų dvaru) iš Eduardo Čapskio konfiskuotas už sukilimo rėmimą.
Jis buvo pigiai parduotas generolui Košelevskiui, kuris dvarą kortomis pralošė rusų generolui Arkadijui Dmitrijevičiui Stolypinui, kuris XIX a. 2-ojoje pusėje pastatydino iki šiol išlikusius dvaro rūmus. Juose savo vaikystę nuo 1869 m. praleido ryškiausias Rusijos Imperijos reformatorius Piotras Stolypinas. Šiame dvare jis leido daugumą savo atostogų ir čia gimė penki iš šešių jo vaikų. 1910 m. Kalnaberžės dvaro rūmuose buvo įvestas telefonas ir telegrafas. Stolypinų šeimai dvaras priklausė iki 1914 m.
1914–2014
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Tarpukariu dvaro žemės išdalintos. 1924 m. dvaro centrą su 9 pastatais ir 70 ha žemės nusipirko rašytojas Kazys Binkis, tačiau neįstengė išmokėti skolų ir perleido dvarą Teisingumo ministerijai. 1925 m. dvare buvo įkurta nepilnamečių berniukų kolonija. 1940 m. dvaras buvo nacionalizuotas, o karo metu sunaikintas, daiktai išgrobstyti. 1949–1959 m. čia buvo vaikų namai, o nuo 1959 m. – internatinė mokykla. Vėliau čia įsikūrė „Žiburio“ kolūkio administracija.
2001 m. dvarą už 12 tūkst. litų nupirko bendrovė „Lukta“, tuo metu valdoma politiko Viktoro Uspaskicho. 2012 m. pabaigoje Panevėžio apygardos teismo sprendimu dvaras perimtas valstybės žinion. Šiuo metu apgriuvę ir nuniokoti Kalnaberžės rūmai bei išlikę ūkiniai pastatai yra rekonstruojami, bet parkas dar nėra sutvarkytas.
Nuorodos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- Kałnoberże. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. III (Haag — Kępy). Warszawa, 1882, 719 psl. (lenk.)