Torda
Torda (Turda, Thorenburg) | |||
![]() | |||
A tordai római katolikus templom | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Történelmi régió | Erdély | ||
Fejlesztési régió | Északnyugat-romániai fejlesztési régió | ||
Megye | Kolozs | ||
Rang | municípium | ||
Községközpont | Torda | ||
Polgármester | Cristian Matei (a korábbi polgármester: Tudor Stefanie) | ||
Irányítószám | 401001–401189 | ||
Körzethívószám | 0x64[1] | ||
SIRUTA-kód | 55259 | ||
Népesség | |||
Népesség | 43 319 fő (2021. dec. 1.)[2] | ||
Magyar lakosság | 2566 (6%, 2021)[3] | ||
Népsűrűség | 609 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | 315 m | ||
Terület | 91,43 km² | ||
Időzóna | EET, UTC+2 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
Torda weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Torda témájú médiaállományokat. | |||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Torda (románul Turda, németül Thorenburg, szászul Torembrich, római neve Potaissa volt) város, municípium Romániában Kolozs megyében. Az egykori Torda vármegye, majd Torda-Aranyos vármegye székhelye volt. A múltban Aranyospolyánt és Keresztest csatolták hozzá.
Nevének eredete
[szerkesztés]Neve az ősi magyar Turda személynévből ered, az pedig a török turdi (= megmaradt) szóból.
Földrajza
[szerkesztés]Kolozsvártól 32 km-re délkeletre a Rákos-patak és az Aranyos folyó összefolyásánál épült. Szomszédai: Szentmihály és Aranyosgyéres.
Története
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/2006_0602TurdaPotaissaBath0109.jpg/160px-2006_0602TurdaPotaissaBath0109.jpg)
Helyén egykor a dák Dierna, majd a római Potaissa állott. Már a rómaiak is bányásztak itt sót. A Magyar Királyság megalakulásának elején Torda sóbányászata előtérbe kerül. Az első oklevél, amelyben említésre kerül az erdélyi só I. Géza király 1075-ből származó oklevele, ahol név szerint említik az erdélyi Turda [Torda] várához tartozó sóvámot, mely az Aranas [Aranyos] folyó mellett van. Az oklevél érdekessége, hogy Torda város és az Aranyos folyó szavak is magyarul szerepelnek a latin nyelvű iratban. Később Torda lesz az összes erdélyi sóbánya adminisztratív, irányító központja, melyet sókamarának, később sóhivatalnak neveztek. Torda vára a 11. század elején már megvolt, és a mai Várfalva feletti magaslaton állott. Maradványai ma is láthatók. A tatárok 1241-ben elpusztították. A vár valószínűleg 1285-ben, a második tatár betöréskor pusztult el. 1289-ben IV. László a kézdi székelyeknek adományozta a vár Aranyos nevű földjét, és ezzel megalapította Aranyosszéket.
Ótorda nyugati részén egykor egy Szentmiklós nevű helység állott, ahol Mikud ispán 1275 körül várat épített, melyet 1285-ben a tatárok leromboltak. A 15. század elején újra felépítették, utoljára 1508-ban említik, ma már nyoma sincsen.
1463-ban tartották itt az első országgyűlést, majd 1505-ös országgyűlésen itt újították meg a három nemzet unióját. 1542. december 20-án az itt tartott országgyűlés ismerte el János Zsigmondot erdélyi fejedelemnek. Az 1557-es országgyűlésen ismerték el a protestáns egyházakat, majd az 1568-as a országgyűlésen hirdették ki – Európában elsőként – a vallásszabadságot. Újtorda gótikus református templomába menekültek a lakosok 1601-ben Basta serege elől, de az a falakat ágyúkkal szétlőve lemészárolta őket. A város mellett verte meg a császári sereg Vitéz Mihály vajda seregét, az eseményre a csata helyén 1974-ben felállított monumentális Vitéz Mihály-emlékmű és emlékpark hívja fel a figyelmet.
1614-ben Bethlen Gábor sóvágóknak adományozta az elnéptelenedett települést, ekkor kezdődött el újra a sókitermelés.
1665-ben Torda és Dés városokat a gyulafehérvári országgyűlés nemes városokká nyilvánította. A tordaiak sajátos jogállásukat 1711-ig őrizték meg sértetlenül, attól kezdve kiváltságaikat rendre elveszítették. 1848-ban hivatalosan is megszűnt a nemes városok intézménye Erdélyben.
1714-ben Mikes Mihály gróf telepített be pálosokat.
1910-ben 13 455 lakosából 9674 magyar, 3389 román és 100 német volt. Magyar lakosságának nagy része a második bécsi döntés után Kolozsvárra költözött.
1944-ben véres csata zajlott le a magyar-német és szovjet-román seregek között, melyben a magyar-német csapatok egy hónapra megakadályozták a szovjetek előrenyomulását.
2002-ben 55 887 lakosából 47 442 román, 5618 magyar, 2703 cigány és 83 német volt.
2011-ben 47 744 lakosából 36 785 román, 3905 magyar, 2603 cigány és 35 német volt. 4416 fő nem nyilatkozott etnikai hovatartozásáról.[4]
Népessége
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/eb/PrimariaTurda01_2011.jpg/250px-PrimariaTurda01_2011.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/16/Turda-Statuia_lui_Avram_Iancu-2015-%2801%29.jpg/250px-Turda-Statuia_lui_Avram_Iancu-2015-%2801%29.jpg)
A népesség alakulása 1850-től[5] | |||||||
Év | Összesen | Román | Magyar | Egyéb | |||
1850 | 8743 | 1861 | 6287 | 595 | |||
1880 | 10 563 | 2417 | 7609 | 537 | |||
1890 | 12 370 | 2927 | 9045 | 398 | |||
1900 | 13 587 | 3469 | 9433 | 685 | |||
1910 | 15 167 | 4184 | 10 533 | 450 | |||
1920 | 16 692 | 5223 | 10 361 | 1108 | |||
1930 | 21 428 | 8332 | 10 602 | 2494 | |||
1941 | 32 170 | 22 670 | 7108 | 2392 | |||
1956 | 35 606 | 26 550 | 7338 | 1718 | |||
1966 | 44 980 | 36 544 | 7622 | 814 | |||
1977 | 55 294 | 46 258 | 7718 | 1318 | |||
1992 | 61 200 | 51 631 | 7114 | 2455 | |||
2002 | 55 887 | 47 442 | 5618 | 2827 | |||
2011 | 47 744 | 36 785 | 3905 | 7054 |
Látnivalók
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a3/Reform%C3%A1tus_par%C3%B3kia_Tord%C3%A1n.jpg/250px-Reform%C3%A1tus_par%C3%B3kia_Tord%C3%A1n.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/Pet%C5%91fi-eml%C3%A9kt%C3%A1bla_Tord%C3%A1n.jpg/140px-Pet%C5%91fi-eml%C3%A9kt%C3%A1bla_Tord%C3%A1n.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/Salina_Turda_-_panoramio_%282%29.jpg/250px-Salina_Turda_-_panoramio_%282%29.jpg)
- Az egykori Potaissa nevű római városban tartózkodó V. makedón légió számára épített katonai erődítmény romjai ma is láthatóak.
- Óvár
- Római katolikus templom
- Ótordai református templom
- Újtordai református templom
- Az egykori sókamaraházban történeti múzeum van.
- Neoreneszánsz városháza, eredetileg Torda-Aranyos vármegye megyeháza
- Ioan Rațiu Emlékház
- Ioan Rațiu-szobor
- Mária kongregáció emlékműve
- Anyafarkas-szobor
- A város híres sóbányájával is büszkélkedhet. A bánya a 17. századtól 1932-ig működött. A második világháborúban légvédelmi búvóhelyként használták, később pedig sajtot érleltek a járatokban. Az 1990-es évek eleje óta látogatható turisztikai nevezetesség. Levegője jótékony hatású légúti betegségekben szenvedők számára.
- A városnak sósfürdője is van.
- A várostól nem messze található a Tordai-hasadék (7 km) és a Túri-hasadék (5 km).
- Az egykori Jósika Miklós utcában (ma Ion Rațiu utca) az ótordai református papilakon emléktábla hirdeti, hogy itt szállt meg Petőfi Sándor 1849. július 21-én. Itt találkozott utoljára családjával, mielőtt eltűnt volna a segesvári csatában. Az udvaron található Suba László szobra Petőfiről és Szendrey Júliáról.
Híres emberek
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b6/2010-IMG_1840.jpg/250px-2010-IMG_1840.jpg)
- Itt született 1597 körül Thordai János unitárius lelkész, fordító, tanár.
- Itt született 1745 végén / 1746 elején Abáts János református püspök.
- Itt született Köteles Sámuel (1770–1831) filozófus, az MTA tagja, a magyar filozófiai szaknyelv egyik megteremtője.
- Itt született 1796. április 28-án báró Jósika Miklós regényíró.
- Itt született 1819. július 7-én Kőváry László régész, történetíró.
- Itt született 1824. február 27-én Szigethy Csehi Miklós magyar honvédőrnagy, a piski csata hőse.
- Itt született 1863. március 25-én Kőváry Ottó vasúti hivatalnok és szakíró.
- Itt született 1883. április 14-én Viski Károly etnográfus, egyetemi tanár, 1945-től a Magyar Tudományos Akadémia tagja.
- Itt született 1886. október 23-án Varga Béla filozófus, pedagógus, unitárius püspök, teológiai író, egyetemi tanár, az MTA l. tagja.
- Itt született 1891. október 12-én Tulogdy János földrajztudós.
- Itt született 1897-ben Zsidó Sándor ügyvéd, országgyűlési képviselő.
- Itt született 1900. június 14-én Barra István biológus, botanikus, szőlőpatológus.
- Itt született 1902. október 5-én Nagy Albert festőművész.
- Itt született 1907. augusztus 12-én Étienne Hajdu képzőművész, szobrász.
- Itt született 1909. február 26-án Anavi Ádám magyar költő, író, irodalom szakos tanár.
- Itt született 1911. október 2-án Baróti Dezső magyar irodalomtörténész.
- Itt született 1916. augusztus 10-én Keszy-Harmath Erzsébet magyar kertészmérnök, kertészeti szakíró.
- Itt született 1918. május 27-én Tóth Samu magyar nyomdászati szakíró, könyvtervező.
- Itt született 1924. április 11-én Csetri Elek történész, a Magyar Tudományos Akadémia külső tagja.
- Itt született 1924. május 22-én Darkó László festő, művészettörténész.
- Itt született 1924. szeptember 2-án Szabó Adorján Etelka orvosi szakíró.
- Itt született 1925. február 19-én Sinka Zoltán Tibor germanista, egyetemi oktató.
- Itt született 1929. november 25-én Gross Arnold grafikus, festő.
- Itt született 1934 május 20-án Szenyei Sándor újságíró, sportújságíró, író.
- Itt született 1934 június 12-én Tőrös Gábor szobrászművész.
- Itt született 1937. május 18-án Lászlóffy Aladár költő, író, műfordító.
- Itt született 1938. május 19-én Tatár Zoltán pedagógus, helytörténész.
- Itt született 1939. május 21-én Lászlóffy Csaba költő, novellista, drámaíró, műfordító.
- Itt született 1939 október 3-án Újvári Mária könyvtáros, bibliográfus, egyetemi oktató.
- Itt született 1939 december 23-án Kessler Jenő Attila biológus, paleo-ornitológus, szakíró, egyetemi tanár.
- Itt született 1949. november 26-án Simonffy Katalin televíziós szerkesztő, rendező.
- Itt született 1954. március 17-én Bajusz István régész, egyetemi docens.
- Itt élt Abáts Márton, aki a 18. században a tordai református egyház lelkésze volt.
- Itt hunyt el 1937. május 22-én Balázs Ferenc erdélyi magyar író, költő, mészkői unitárius lelkész, a népfőiskola mozgalmának a megteremtője országunkban.
- Itt hunyt el 1981. április 9-én Nagy Jenő zenetanár, a Tordai Magyar Dalkör karnagya.
Testvértelepülései
[szerkesztés]Angoulême, Franciaország
Hódmezővásárhely, Magyarország
Bihartorda, Magyarország
Torontáltorda, Szerbia
Putten, Hollandia
Santa Susanna, Spanyolország
Kiskunfélegyháza, Magyarország
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Az „x” a telefonszolgáltatót jelöli: 2–Telekom, 3–RDS.
- ↑ 2021-es romániai népszámlálás. Nemzeti Statisztikai Intézet
- ↑ 2021-es romániai népszámlálás (román nyelven). Nemzeti Statisztikai Intézet, 2023. (Hozzáférés: 2024. január 21.)
- ↑ Distribuția populației de etnie maghiară - județul Cluj (angol nyelven). INSTITUTUL PENTRU STUDIEREA PROBLEMELOR MINORITĂŢILOR NAŢIONALE. [2017. február 2-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. február 2.)
- ↑ Varga E. Árpád: Erdély etnikai és felekezeti statisztikája, Népszámlálási adatok 1850–2002 között
Források
[szerkesztés]- Bicsok Zoltán: Torda város története és statútuma: Csipkés Elek kézirata 1823-ból. Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület. 2001. = Erdélyi Tudományos Füzetek, 229. ISBN 973 99299 9 0
- Bicsok Zoltán: Torda városának fejedelemség kori kiváltságai. Aeropolisz IX, 7-31. 2009.
- Torda testvérvárosai
További információk
[szerkesztés]- Torda és környéke: turista kalauz. Összeáll. Pap Domokos. Torda: Fodor Domokos. 1909.
- Emlékkönyv : A tordai fejedelmi curia "Magyar Közművelődési Ház" felavatási ünnepélye alkalmából az "Erdélyi Múzeum Egyesület"-nek Tordán, 1913. évi október hó 11-13. napján együttesen megtartott vándorgyűlése emlékezetére. Összeáll. Harmath Domokos. Torda: "Magyar Közmüvelődési Ház" vezetősége. 1913.
- Tordai műemlékek a Romániai magyar lexikonban
- Torda magyar nyelvű honlapja
- Képek Tordáról a www.erdely-szep.hu honlapon
- A sóbánya honlapja
- Felvételek és ismertető a Tordai Sóbányáról
- Torda város tanácsi jegyzőkönyve, 1603–1678; bev., jegyz. Wolf Rudolf; Erdélyi Múzeum-Egyesület, Kolozsvár, 1993 (Erdélyi történelmi adatok)