Stegosaurus
Stegosaurus | ||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Evolúciós időszak: késő jura, 155–150 Ma | ||||||||||||||||||||
![]() A Stegosaurus stenops rekonstrukciója
| ||||||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||||
Fosszilis | ||||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||
Szinonimák | ||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||
Fajok | ||||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Stegosaurus témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Stegosaurus témájú médiaállományokat és Stegosaurus témájú kategóriát. |
A Stegosaurus (nevének jelentése: „Fedeles gyík”[1]) a madármedencéjű páncélos dinoszauruszok egyik neme, amely a késő jura kor késő kimmeridge-i és kora tithon alkorszakai idején élt, mintegy 155–150 millió évvel ezelőtt, a mai Észak-Amerika nyugati részén. 2006-ban egy portugáliai Stegosaurus példányról számoltak be, ami azt igazolja, hogy Európában is jelen volt.[2] Egyedi lemezei és faroktüskéi miatt a Stegosaurus az egyik legkönnyebben felismerhető dinoszaurusz, a Tyrannosaurus, a Triceratops és az Apatosaurus mellett. A Morrison-formáció felső részén legalább három faját azonosították, és körülbelül 80 példány maradványait fedezték fel. Egykori élőhelyén olyan óriás sauropodák is gyakoriak, mint a Diplodocus, a Camarasaurus és az Apatosaurus.
A Stegosaurus nagy, nehéz felépítésű, négy lábon járó növényevő volt, sajátos és különös testtartással, melynél a hát nagymértékben meghajlott a rövid mellső lábak miatt, a fej alacsonyan, a talaj közelében, a merev farok pedig a levegőben helyezkedett el. A lemezekkel és tüskékkel kapcsolatban számos elképzelés született. A legvalószínűbb, hogy a tüskéket védekezésre használta, míg a lemezek egyaránt szolgálhattak védekezésre és hőszabályzásra. A nagyjából autóbusz méretű Stegosaurus volt a Stegosauria alrendág legnagyobb tagja (mérete meghaladta a Kentrosaurusét és a Huayangosaurusét), amely számos, a többi stegosaurusnemre jellemző tulajdonsággal rendelkezett.
Anatómia
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Stegosaurus_size_comparison.svg/250px-Stegosaurus_size_comparison.svg.png)
A 9 méter hosszú[3] és 5,3–7 tonna tömegű,[4][5] négy lábon járó Stegosaurus a hátán két sorban, függőlegesen álló rombusz alakú lemezei, valamint a farka végén vízszintesen elhelyezkedő két pár hosszú tüskéje miatt az egyik legkönnyebben felismerhető dinoszaurusz. Nagy mérete ellenére eltörpült kortársai, az óriás sauropodák mellett. Páncélzatára a nagyméretű ragadozó theropoda dinoszauruszokkal, például az Allosaurusszal és a Ceratosaurusszal való együttélés miatt lehetett szüksége.
A hátsó lábain három rövid ujj volt, míg a mellsőkön öt; a belső két ujján lekerekített patákat viselt. A lábakat a lábujjak mögött levő talppárnák támasztották alá.[6] A mellső lábak jóval rövidebbek voltak a zömök hátsóknál, ami szokatlan testtartást eredményezett. Az elfogadott rekonstrukciók alapján a farkát a talaj felett, a fejét pedig aránylag alacsonyan, körülbelül 1 méter magasságban tartotta.[7]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/Stegosaurus_Senckenberg.jpg/250px-Stegosaurus_Senckenberg.jpg)
A hosszú és keskeny koponya aránylag kicsi volt a testhez képest. Az orr és a szem között egy, az archosaurusokra és a mai madarakra jellemző kis oldalsó nyílás (fenestra antorbitalis) található, ami a krokodiloknál elveszett. A fej alacsony elhelyezkedése arra enged következtetni, hogy a Stegosaurus a kis magasságú növényzetet legelte. Erre utal az is, hogy az elülső fogak hiányoztak, helyettük egy elszarusodott csőr volt a koponya elején. A stegosaurusok fogai kicsik és háromszög alakúak voltak, lapos oldaluk arra utal, hogy ezek az állatok megrágták a táplálékot. Az állcsontokban lévő betéthely alapján a Stegosaurus a táplálék rágás közbeni megtartását szolgáló pofával rendelkezett.[8]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a3/Tetestegosaurus.jpg/250px-Tetestegosaurus.jpg)
Az állat nagy mérete ellenére a Stegosaurus koponyája kicsi, nagyjából kutyaméretű volt. Egy 1880-as években felfedezett, jó állapotban megőrződött koponya Othniel Charles Marsh számára lehetővé tette az agy méretére utaló agyüreg kiöntését. Az öntvény szerint az agy nagyon kicsi volt, talán a dinoszauruszok között a legkisebb. Ahhoz képest, hogy a testtömeg 4,5 tonna felett volt, az agy tömege a 80 grammot sem haladhatta meg, ami összhangban áll azzal a mára nagyrészt elvetett régi elképzeléssel, ami szerint a dinoszauruszok nem voltak intelligensek.[9]
A Stegosaurusról rendelkezésre álló információ nagy része felnőtt állatok maradványaiból származik, azonban találtak fiatalabb példányokat is. 1994-ben egy még kifejletlen, 4,6 méter hosszú és 2 méter magas Stegosaurust fedeztek fel Wyoming államban, melynek tömegét 2,4 tonnára becsülték. A fosszíliát a Wyomingi Egyetem Geológiai Múzeumában (University of Wyoming Geological Museum) állították ki.[10] A Denveri Természet és Tudomány Múzeuma (Denver Museum of Nature & Science) gyűjteményében egy még kisebb, mindössze 210 centiméter hosszú és 80 centiméter magas példány található.
Osztályozás
[szerkesztés]A Stegosaurus a Stegosauridae család elsőként elnevezett neme és egyben a típusnem, amelytől a család a nevét kapta. A Stegosauria alrendágon belül két család található, a Stegosauridae és a Huayangosauridae. A Stegosauria a Thyreophora alrenden belül helyezkedik el, a sokkal változatosabb Ankylosauria alrendággal együtt. A stegosaurusok kládjába hasonló megjelenésű, testtartású és alakú állatok tartoznak, melyek nagyrészt a tüskék és a lemezek elrendezésében különböznek egymástól. A Stegosaurus legközelebbi rokona a kínai Wuerhosaurus és a kelet-afrikai Kentrosaurus.
Eredet
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Stenops.jpg/250px-Stenops.jpg)
A Stegosaurus származása bizonytalan, a bazális stegosaurusok és őseik maradványai ritkák. 1985-ben a Morrison-formáció alsó részéről egy, a Stegosaurus első megjelenésénél több millió évvel korábbról, a kora kimmeridge-i alkorszakból származó stegosaurida került elő, amely a Hesperosaurus nevet kapta.[11] A legkorábbi ismert stegosaurida (a Lexovisaurus) Anglia és Franciaország területéről az Oxford Clay-formációból került elő, a callovi korszak közepéről.
A korábbi, és még bazálisabb nem, a Huayangosaurus, a Huayangosauridae család egyetlen ismert tagja a középső jura idején (165 millió évvel ezelőtt), a Stegosaurusnál 20 millió évvel korábban élt Kínában. Még korábbról, mintegy 190 millió évvel ezelőttről származik az Anglia kora jura kori rétegéből előkerült Scelidosaurus. Ez a nem érdekes módon egyaránt rendelkezik a stegosaurusok és az ankylosaurusok jellemzőivel. A Németországban felfedezett Emausaurus kisméretű volt és négy lábon járt, míg az Egyesült Államok Arizona államában fellelt még korábbi nem, a Scutellosaurus képes volt a két lábon való járásra is. Ezek a kis, könnyű páncélzatú dinoszauruszok közeli rokonságban álltak mind a stegosaurusok, mind pedig az ankylosaurusok közvetlen őseivel. Franciaországban egy fosszilizálódott vadcsapást fedeztek fel, ami feltehetően egy korai páncélozott dinoszaurusztól, körülbelül 195 millió évvel ezelőttről származik.[12]
Felfedezés és fajok
[szerkesztés]A Stegosaurus, melyet eredetileg Othniel Charles Marsh nevezett el 1877-ben, a Colorado állambeli Morrisontól északra talált maradványok alapján, a csontháború során elsőként összegyűjtött és leírt dinoszauruszok egyike.[13] Csontjai a Stegosaurus armatus holotípusává váltak. Tudományos neve (a 'fedeles gyík') Marsh elképzelésén alapul, aki úgy gondolta, hogy a lemezek az állat hátán zsindelyszerűen egymásra fektetve helyezkedtek el. A következő néhány évben nagy mennyiségű Stegosaurus fosszíliát fedeztek fel, Marsh pedig számos cikket jelentetett meg a nemmel kapcsolatban. Kezdetben több faj leírására is sor került, de a későbbiekben sokuk érvénytelenné vagy a meglevő fajok szinonimájává vált,[14] így végül két jól ismert és egy kevésbé ismert faj maradt. A Morrison-formáció 2–6. sztratigráfiai zónájában igazolt Stegosaurus maradványokat találtak, az 1. sztratigráfiai zónából pedig a Stegosaurushoz köthető maradványok kerültek elő.[15]
Érvényes fajok
[szerkesztés]Előfordulási adatok |
---|
S. armatus S. stenops
S. longispinus
|
A Stegosaurus armatus, jelentése 'páncélozott fedeles gyík', az elsőként felfedezett faj, amely két részleges csontváz, két részleges koponya és legalább 30 töredékes egyed alapján ismert.[13] Négy vízszintes faroktüskével és aránylag kis lemezekkel rendelkezett. 9 méteres testhosszával a leghosszabbnak számít a Stegosaurus fajok között.
A Stegosaurus stenops, azaz 'keskeny arcú fedeles gyík' neve 1887-ből, Marshtól származik,[17] holotípusára pedig Marshal Felch talált rá a Garden Parkban, a coloradói Cañon Citytől északra, 1886-ban. Ez a Stegosaurus legjobban ismert faja, főként annak köszönhetően, hogy a fosszíliái között legalább egy teljes, összefüggő csontváz is található. Nagy, széles lemezekkel és négy hosszú faroktüskével rendelkezett. A Stegosaurus stenops egy teljes és négy részleges koponya, valamint legalább 50 részleges csontváz alapján ismert, melyek között felnőtt és fiatal egyedekhez tartozók egyaránt találhatók. A S. armatusnál rövidebb volt, a hossza elérte a 7 métert.
A Stegosaurus longispinus jelentése 'hosszú tüskéjű fedeles gyík'. Ezt a fajt Charles W. Gilmore nevezte el,[18] és egy részleges csontváz alapján ismert, melyre a Morrison-formációban, Wyoming államban találtak rá. A Stegosaurus longispinus szokatlanul hosszú faroktüskéiről ismert. Egyes kutatók szerint inkább a Kentrosaurus nemhez tartozik. A S. stenopshoz hasonlóan 7 méteres hosszúságot ért el.
2008-ban Susannah Maidment és kollégái nagymértékű változtatást végeztek a Stegosaurus taxonómiáján. Javasolták a S. stenops és a (néha érvényesnek tekintett; lásd lentebb) S. ungulatus és a S. armatus szinonimizálását, továbbá a Hesperosaurus és a Wuerhosaurus Stegosaurus nembe való beolvasztását, típusfajaik Stegosaurus mjosira és Stegosaurus homhenire történő átnevezésével. Emellett javasolták a S. longispinus kétséges névként való megjelölését is. Az elképzelésük alapján a Stegosaurus három érvényes fajt tartalmaz (a S. armatust, a S. homhenit és a S. mjosit), az evolúciós időszaka és területe pedig a késő jura kori Észak-Amerikától és Európától a kora kréta kori Ázsiáig terjed.[19]
Nomina dubia (kétséges nevek)
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/Stegosaurus_at_CMNH.jpg/250px-Stegosaurus_at_CMNH.jpg)
A Stegosaurus ungulatus, azaz 'patás fedeles gyík' maradványait a Wyoming állambeli Como Bluffban fedezték fel 1879-ben, neve pedig Marshtól származik.[20] Néhány csigolya és páncéllemez alapján ismert. Elképzelhető, hogy a S. armatus fiatal példánya,[21] habár a S. armatus teljes leírása még nem készült el. A Portugáliában fellelt, és a késő kimmeridge-i–kora tithon korszakra datált példányt is ehhez a fajhoz sorolták be.[2]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/13/Como_Bluff.jpg/250px-Como_Bluff.jpg)
A Stegosaurus sulcatus, a 'barázdás fedeles gyík' leírását Marsh készítette el 1887-ben egy részleges csontváz alapján.[17] A S. armatus szinonimájának tekintik.[21] A Stegosaurus duplex jelentése 'kettős fedeles gyík' (utalásként a keresztcsontnál levő, jelentősen megnagyobbodott idegcsatornára, amit Marsh „hátsó agyüregként” jellemzett), és feltehetően megegyezik a S. armatusszal.[21] Habár a név Marsh-tól, 1887-ből származik (a faj holotípusával együtt), a tagolatlan csontokat valójában Edward Ashley gyűjtötte össze 1879-ben, a Wyoming állambeli Como Bluffban.
A Stegosaurus seeleyanus, korábbi nevén Hypsirophus, feltehetően megegyezik a S. armatusszal. A Stegosaurus (Diracodon) laticeps leírását Marsh végezte el 1881-ben, néhány állcsont maradvány alapján.[22] Egyesek szerint a S. stenops a Diracodon egyik faja, míg mások szerint a Diracodon egy Stegosaurus faj. 1986-ban Robert T. Bakker felélesztette a D. laticeps elnevezést,[23] mások szerint azonban az anyag nem diagnosztikus, és valószínűleg a S. stenops szinonimája.[14]
A Stegosaurus affinis, melyet Marsh írt le 1881-ben, csupán egy szeméremcsont alapján ismert, és nomen dubiumnak tekintendő.[21] Feltehetően a S. armatus szinonimája.[18]
Átsorolt fajok
[szerkesztés]A Madagaszkárról származó Stegosaurus madagascariensis kizárólag a fogai alapján ismert, leírását pedig Jean Piveteau készítette el 1926-ban. A leletet változóan egy stegosaurus, a theropodák közé tartozó Majungasaurus,[24] egy hadrosaurida, illetve egy krokodil fogaiként tartják számon.
Egyes, korábban a Stegosaurus fosszíliáinak tekintett maradványokat jelenleg más nemekhez sorolnak be. Ez a helyzet például a Frederick Lucas által 1901-ben leírt Stegosaurus marshival, melyet 1902-ben Hoplitosaurusra neveztek át. A Stegosaurus priscust, melynek leírását 1911-ben Nopcsa Ferenc készítette el, a Lexovisaurushoz társították,[21] jelenleg pedig a Loricatosaurus típusfajának tekintik.[19]
Ősbiológia
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Stegosaurus_at_the_Field_Museum.jpg/250px-Stegosaurus_at_the_Field_Museum.jpg)
A Stegosaurus a legnagyobb stegosaurus volt, a tömege az 5,3–7 tonnát is elérhette.[4][5] Felfedezésekor a rövid mellső lábai miatt Marsh úgy vélte, hogy két lábon járt,[25] ám 1891-ben, miután felismerte, hogy milyen nehéz felépítésű volt, megváltoztatta a véleményét.[26] A Stegosaurust jelenleg egyértelműen négy lábon járó állatként tartják számon, noha viták folytak arról, hogy képes lehetett-e a hátsó lábaira állni, a farkát támasztékként használva, hogy elérhesse a magasabban található lombokat.[21] Ezt a Robert Bakker által felvetett elképzelést[23][27] Kenneth Carpenter kezdte vitatni.[7]
A Stegosaurus mellső lábai a hátsókhoz viszonyítva nagyon rövidek voltak. Ráadásul a mellső lábak alsó része (a sípcsont és a szárkapocs csont) a combcsonthoz képest rövid volt. Ez arra utal, hogy az állat nem volt képes gyors járásra, ugyanis az alapján, hogy a hátsó lábak mikor érik el a mellsőket, a maximális sebességnek 6–7 km/h-nak kellett lennie.[8]
„Második agy”
[szerkesztés]Nem sokkal a Stegosaurus leírását követően Marsh észrevette, hogy a gerincoszlop csípő részénél egy nagy csatorna található, amiben egy, az agynál 20-szor nagyobb struktúra is elférhetett. Ez vezetett ahhoz a híres elmélethez, ami szerint a Stegosaurushoz hasonló dinoszauruszok a farkuknál egy „második aggyal” rendelkeztek, ami a test hátsó részének irányításáért volt felelős. Az is felmerült, hogy a második agy működése átmenetileg intenzívebbé vált, amikor a Stegosaurust megtámadták a ragadozók.[8] A későbbiekben vitatottá vált, hogy a hely (ami a sauropodáknál is megtalálható) tartalmazhatott-e a mai madaraknál is ismert glikogén testet, melynek pontos feladata kérdéses, de a feltételezés szerint az állat idegrendszerének glikogénellátását segíti.[28]
Lemezek
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d7/DMSN_dinosaurs.jpg/250px-DMSN_dinosaurs.jpg)
A Stegosaurus leginkább felismerhető jellegzetességei a bőrlemezek, melyekből 17 darab található az állat hátán. E nagymértékben módosult bőrcsontok (csontmagos pikkelyek) a mai krokodiloknál és gyíkoknál is megtalálható függelékekre hasonlítanak. Nem volt közvetlen kapcsolatuk a csontvázzal, ehelyett az állat bőréhez kapcsolódtak. A múltban egyes őslénykutatók, például Robert Bakker, azt feltételezték, hogy a lemezek bizonyos szögben mozgathatók voltak, mások azonban elvetették ezt az elképzelést.[29] Bakker szerint a lemezek hegyes szaruborítású lemezek csontmagvai voltak, melyeket a Stegosaurus képes volt egyik oldalról a másikra billenteni, hogy egy sor tüskével és pengével próbálja meggátolni a ragadozókat abban, hogy egy hatékony támadáshoz megfelelő közelségbe kerüljenek. A lemezek természetes módon meghajolhattak a Stegosaurus oldalai felé, a hosszuk tükrözhette az állat szélességét a gerinc mentén. Bakker magyarázata a lemezek feltételezett szaru borítására vonatkozóan az volt, hogy a fosszilizálódott lemezek felülete hasonlóságot mutat azokkal a más állatoknál talált csontos részekkel, amik az ismeretek, illetve a feltételezés alapján szaruval voltak borítva. Emellett a védelemmel kapcsolatban úgy vélekedett, hogy a lemezek szélessége nem volt elegendő ahhoz, hogy könnyedén függőleges helyzetbe lehessen azokat állítani, az izmok folyamatos megfeszítése nélkül.[30] A legnagyobb lemezek az állat csípője felett helyezkedtek el, a szélességük és a magasságuk egyaránt 60 centiméter volt. A lemezek elrendezése sokáig viták tárgyát képezte, de végül a legtöbb őslénykutató egyetértésre jutott abban, hogy két sorban helyezkedtek el az állat hátán, a test középvonalának két oldalán.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/Stegosaur.jpg/250px-Stegosaur.jpg)
A lemezek feladata sok vitát váltott ki. Kezdetben úgy gondolták, hogy pajzsként szolgáltak,[25] de úgy tűnik, hogy túl törékenyek és rosszul elhelyezettek voltak ahhoz, hogy védelmet nyújthassanak, mivel védtelenül hagyták az állat oldalait.[31] Később egyes kutatók felvetették, hogy a testhőmérséklet szabályzásában lehetett szerepük.[29] Elképzelésük szerint a Spinosaurus vagy a pelycosaurusok közé tartozó Dimetrodon hátán levő vitorlához (és a ma élő elefántok és nyulak füleihez) hasonlóan a lemezek barázdáiban vérerek voltak, és a lemezeket körülvevő levegő lehűtötte az erekben keringő vért.[32] Ezt az elméletet komolyan megkérdőjelezték,[33] mivel legközelebbi rokonaival ellentétben a Stegosaurus stenops lemezek helyett kis felületű tüskékkel rendelkezett, ami arra utal, hogy a hűtés nem volt annyira fontos, hogy lemez formájú egyedi képződményeket igényeljen.
Nagy méretük miatt elképzelhető, hogy a lemezek célja talán az állat látszólagos magasságának megnövelése volt, az ellenségek elriasztása[18] vagy a párzás során történő pózolás érdekében,[31] habár a hímek, és a nőstények egyaránt rendelkeztek velük. Egy 2005-ös tanulmány szerint a lemezek azonosításra szolgáltak. A kutatók úgy vélik, hogy a különböző dinoszauruszfajok egyéb anatómiai jellegzetességeinek hasonló célja lehetett.[34] A Stegosaurus stenops a lemezek mellett a csípőjénél korong alakú lemezeket is viselt.
A Stegosaurusról szóló könyvek és cikkek egyik fő témája a lemezek elrendezése.[35] Az erről szóló vita az egyik legfontosabb a dinoszaurusz rekonstrukciók történetében. Az évek során négy lehetséges elrendezés merült fel:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/Stego-marsh-1896-US_geological_survey.png/250px-Stego-marsh-1896-US_geological_survey.png)
- A lemezek egy páncélzathoz hasonlóan a hátra fektetve helyezkednek el. Ez Marsh eredeti értelmezése, mely alapján a 'fedeles gyík' elnevezés megszületett. Ahogy további és teljes lemezek kerültek elő, az alakjuk megmutatta, hogy inkább a sarkukon álltak.
- 1891-ben Marsh egy jobban ismert nézettel hozakodott elő a Stegosaurusszal kapcsolatban,[26] miszerint a lemezek egy sorban álltak. Ezt meglehetősen korán elvetették azért, mert nehezen volt elképzelhető, hogyan ágyazódtak be a lemezek a bőrbe, illetve azért mert így túlságosan sűrűn helyezkedtek volna el. Az elképzelés az 1980-as években újjáéledt Stephen Czerkas munkája nyomán,[36] aki az iguana háttüskéinek elrendezését másolta le.
- A lemezek két sorban, párosával helyezkedtek el a háton. Talán ez a képeken leggyakrabban látható elrendezés, ami különösen gyakran fordul elő a korai ábrázolásokon (az 1970-es évek dinoszaurusz reneszánsza óta). (Az 1933-as King Kong című filmben szereplő Stegosaurus is így jelenik meg.) Az egy fosszíliánál található lemezek között azonban sosem fordulnak elő azonos méretűek és alakúak.
- Eltérő lemezek két sorban. Az 1960-as évek kezdetén ez vált az uralkodó nézetté, főként azért, mert az egyik, még összefüggő Stegosaurus fosszília ezt az elrendezést őrizte meg. A kifogás ezzel szemben az, hogy nehezen képzelhető el, hogyan fejlődhetett ki ez az egyenlőtlenség, ami egyetlen másik hüllőre sem jellemző.
Faroktüskék
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Thagomizer_01.jpg/250px-Thagomizer_01.jpg)
Vitatott, hogy a faroktüskék Gilmore 1914-es állításának megfelelően csak pózolásra szolgáltak,[18] vagy inkább fegyverek voltak. Robert Bakker szerint sokkal rugalmasabbak lehettek, mint a többi dinoszaurusz tüskéi, mivel hiányoztak belőlük az elcsontosodott inak, ami a fegyver hipotézisnek ad hitelt. Ezzel kapcsolatban Carpenter megjegyezte,[7] hogy a lemezek számos farokcsigolyát átfedtek, ami korlátozhatta a farok mozgását. Azonban Bakker felfedezte, hogy a Stegosaurus hátsó része könnyen mozgatható, így támadás esetén az állat hosszú hátsó lábait mozdulatlanul tartva, rövid, izmos mellső lábait használva, képes lehetett gyorsan reagálni a támadásra.[23] L. A. McWhinney és szerzőtársai 2001-es faroktüskékről szóló tanulmánya[37] a gyakori traumás sérüléseket bemutatva azt az álláspontot erősíti, hogy a tüskéket harc közben használták. Ezt az elméletet támogatja egy lyukas Allosaurus farokcsigolya is, amelybe tökéletesen beleillik egy faroktüske.[38]
A Stegosaurus stenops a farkán négy darab 60–90 centiméter hosszú bőrtüskét viselt. A tagolt Stegosaurus pajzsok felfedezése, legalábbis néhány példány esetében arra utal, hogy a tüskék vízszintesen álltak ki a farokból és nem függőlegesen, ahogy az a képeken gyakran látható. Marsh első leírása szerint a S. armatusnak nyolc faroktüskéje volt, ellentétben a S. stenopsszal, a későbbi vizsgálatok azonban arra a következtetésre jutottak, hogy ez a faj is csak négy tüskével rendelkezett.[14]
Étrend
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Stegotooth.svg/250px-Stegotooth.svg.png)
A Stegosaurus és a rokonságába tartozó nemek növényevő életmódot folytattak, viszont a többi madármedencéjű növényevőtől eltérő táplálkozási stratégiát követtek. Míg más madármedencéjűek a növények megőrlésére képes fogakkal rendelkeztek, állkapcsuk felépítése pedig az egyszerű függőleges mellett alkalmas volt a vízszintes mozgásra is, addig a Stegosaurusnak (és a többi stegosaurusnak) kis, vízszintes lemezekkel ellátott fogai[39] és szinte csak harapásra alkalmas állcsontjai voltak.[21]
A stegosaurusok sikeres állatoknak tekinthetők, mivel többféle változatuk is kialakult, és földrajzilag elterjedtek a késő jura kor során.[21] Az őslénykutatók úgy vélik, hogy mohákat, harasztokat, zsurlókat, cikászokat, tűlevelűeket és gyümölcsöket fogyasztottak,[40] és rágóképességük hiánya miatt zúzóköveket nyeltek az emésztésük megkönnyítésére, a mai madarakhoz és krokodilokhoz hasonlóan.[41] A fű legelése, ami a mai növényevő emlősöknél megfigyelhető, nem volt lehetséges a Stegosaurus számára, mivel a fűfélék csak a késő kréta korban jelentek meg, évmilliókkal a Stegosaurus kihalása után.
Az egyik feltételezett táplálkozási stratégia szerint ezek az állatok kis magasságban legelve a különféle virágtalan növények lombjait és gyümölcseit fogyasztották. Eszerint a Stegosaurus a talajszinttől legalább egy méter magasan táplálkozott.[42] Ha azonban a Stegosaurus a hátsó lábaira tudott állni, ahogy azt Bakker felvetette, képes lehetett a magasabban levő növényekkel is táplálkozni, így egy felnőtt példány akár a 6 méter magasságban levő élelmet is elérhette.[8]
Viselkedés
[szerkesztés]A coloradói Morrison Természetrajzi Múzeum (Morrison Natural History Museum) kutatója, Matthew Mossbrucker által felfedezett lábnyomok alapján a Stegosaurus különböző korú egyedekből álló csordákban élt. A nyomok egyik csoportja négy vagy öt egy irányba haladó fióka nyomait őrizte meg, míg egy másik fosszílián egy fiatal egyed lábnyoma látható, amire egy felnőtté nyomódott.[43]
Popkulturális hatás
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a1/Stego.jpg/250px-Stego.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8b/Ba%C5%82t%C3%B3w_Park_Jurajski_001.jpg/250px-Ba%C5%82t%C3%B3w_Park_Jurajski_001.jpg)
A Stegosaurus a legkönnyebben felismerhető dinoszauruszok egyike,[8] amely filmekben, képregényekben és gyermekjátékok formájában egyaránt felbukkan, emellett pedig 1982-ben Colorado állam hivatalos dinoszauruszává vált.[44]
Egy Stegosaurusról készült rajz fontos szerepet tölt be Arthur Conan Doyle Az elveszett világ című regényének első fejezeteiben. Evelyn Sibley gyermekkönyve, a The Shy Stegosaurus of Cricket Creek (A Cricket-patak félénk Stegosaurusa) egy ikerpárról szól, akik a farmjukon egy beszélő Stegosaurust találnak.
A Stegosaurus az évek során többször is látható volt a képernyőn és a mozivásznon, gyakran nagy húsevő dinoszauruszokkal harcolva. A klasszikussá vált 1933-as King Kong című filmben a Stegosaurus az első dinoszaurusz, amellyel a mentőcsapat találkozik (a Peter Jackson által készített 2005-ös adaptációban a Triceratopshoz hasonló, kitalált „Ferructus” nevű állat veszi át a helyét). Az 1954-es Journey to the Beginning of Time (Utazás az idők kezdetéhez) című filmben a Ceratosaurusszal harcol, az 1956-os The Animal Worldben (Az állatvilág) pedig ismét feltűnik. Michael Crichton 1990-es Jurassic Park című regényében a park beteg dinoszaurusza egy Stegosaurus, és bár a filmváltozatban egy Triceratops szerepel helyette,[45] a neve hibás formában ('Stegasaurus') felbukkan a Nedry által ellopott dinoszauruszembriós fiolák egyikén. Az 1997-es Az elveszett világ: Jurassic Park és a 2001-es Jurassic Park III egy-egy jelenetében már a Stegosaurus is látható. A Godzilla-filmek szörnyének megalkotásához a Tyrannosaurus és az Iguanodon mellett a Stegosaurust is felhasználták. A King Kong vs. Godzilla amerikai változatának egyik szereplője meg is jegyzi, hogy Godzilla félig Stegosaurus, félig pedig Tyrannosaurus.
A Stegosaurus az Allosaurusszal együtt szerepel a BBC által készített Dinoszauruszok, a Föld urai második részében és a sorozat Nagy Al Balladája című különkiadásában. Emellett látható a Dinoszauruszok, az ősvilág urai (When Dinosaurs Roamed America, 2001) és a Jurassic Fight Club (2008) című dokumentumfilmekben is, ahol szintén az Allosaurusszal kerül szembe.
Képregényekben is szerepet kapott, a Transformers képregényekben mint Acsargó tűnik fel a dinobotok csapatában. Később bekerült a filmsorozatba és a mozifilmbe is.
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Liddell, Scott. Greek-English Lexicon, Abridged Edition, Oxford, UK: Oxford University Press (1980). ISBN 0-19-910207-4
- ↑ a b Escaso, F., Ortega, F., Dantas, P., Malafaia, E., Pimentel, N.L, Pereda-Suberbiola, X., Sanz, J.L., Kullberg, J.C., Kullberg, M.C., and Barriga, F. (2007). „New Evidence of Shared Dinosaur Across Upper Jurassic Proto-North Atlantic: Stegosaurus From Portugal”. Naturwissenschaften.
- ↑ Holtz, Thomas R. Jr. (2012) Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages, Winter 2011 Appendix.
- ↑ a b Foster, J.R.. Paleoecological analysis of the vertebrate fauna of the Morrison Formation (Upper Jurassic), Rocky Mountain region, U.S.A., New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin, 23. Albuquerque, New Mexico: New Mexico Museum of Natural History and Science (2003)
- ↑ a b Benson, R. B. J.; Campione, N. S. E.; Carrano, M. T.; Mannion, P. D.; Sullivan, C.; Upchurch, P.; Evans, D. C. (2014). „Rates of Dinosaur Body Mass Evolution Indicate 170 Million Years of Sustained Ecological Innovation on the Avian Stem Lineage”. PLoS Biology 12 (5), e1001853. o. DOI:10.1371/journal.pbio.1001853.
- ↑ Lambert, D.. The Ultimate Dinosaur Book. Dorling Kindersley, New York, 110–129. o. (1993). ISBN 1-56458-304-X
- ↑ a b c Carpenter, K.. Armor of Stegosaurus stenops, and the taphonomic history of a new specimen from Garden Park Colorado, The Upper Jurassic Morrison Formation: An Interdisciplinary Study. Part 1. Modern Geol., 127–144. o. (1998)
- ↑ a b c d e Fastovsky, D.E., Weishampel D.B..szerk.: Fastovsky DE, Weishampel DB: Stegosauria:Hot Plates, The Evolution and Extinction of the Dinosaurs (2nd Edition). Cambridge University Press, 107–130. o. (2005). ISBN 0-521-81172-4
- ↑ Bakker, R.T.. The Dinosaur Heresies. William Morrow, New York, 365–374. o. (1986). ISBN 0-8217-2859-8
- ↑ University of Wyoming Geological Museum. [2007. október 20-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. március 1.)
- ↑ Carpenter, K., Miles C.A., Cloward K..szerk.: Carpenter, Kenneth: New Primitive Stegosaur from the Morrison Formation, Wyoming, The Armored Dinosaurs. Indiana University Press, 55–75. o. (2001). ISBN 0-253-33964-2
- ↑ Le Loeuff, Lockley M, Meyer C, Petit J-P (1999). „Discovery of a thyreophoran trackway in the Hettangian of central France”. C. R. Acad. Sci. Paris 2 (328), 215–219. o.
- ↑ a b Marsh, O.C. (1877). „A new order of extinct Reptilia (Stegosauria) from the Jurassic of the Rocky Mountains”. American Journal of Science 3 (14), 513–514. o.
- ↑ a b c Carpenter, K., Galton P.M..szerk.: Carpenter, Kenneth: Othniel Charles Marsh and the Eight-Spiked Stegosaurus, The Armored Dinosaurs. Indiana University Press, 76–102. o. (2001). ISBN 0-253-33964-2
- ↑ Foster, J.. Appendix, Jurassic West: The Dinosaurs of the Morrison Formation and Their World. Indiana University Press, 327–329. o. (2007)
- ↑ a b c Galton, Peter M., Upchurch, Paul.szerk.: Weishampel, David B.; Dodson, Peter; and Osmólska, Halszka: Stegosauria (Table 16.1)., 2nd edition, Berkeley: University of California Press, 344–345. o. (2004). ISBN 0-520-24209-2
- ↑ a b Marsh, O.C. (1887). „Principal characters of American Jurassic dinosaurs, part IX. The skull and dermal armour of Stegosaurus”. American Journal of Science 3 (34), 413–417. o.
- ↑ a b c d Gilmore, C.W. (1914). „Osteology of the armored Dinosauria in the United States National Museum, with special reference to the genus Stegosaurus”. Series: Smithsonian Institution. United States National Museum. Bulletin 89 (89), Kiadó: Government Printing Office, Washington.
- ↑ a b Maidment, Susannah C.R., Norman, David B.; Barrett, Paul M.; and Upchurch, Paul (2008). „Systematics and phylogeny of Stegosauria (Dinosauria: Ornithischia)” (angol nyelven). Journal of Systematic Palaeontology 6 (4), 367–407. o. DOI:10.1017/S1477201908002459.
- ↑ Marsh, O.C. (1879). „Notice of new Jurassic reptiles”. American Journal of Science 3 (18), 501–505. o.
- ↑ a b c d e f g h Galton, P.M., Upchurch P..szerk.: Weishampel DB, Dodson P, Osmólska H: Stegosauria, The Dinosauria (2nd Edition). University of California Press, 361. o. (2004). ISBN 0-520-24209-2
- ↑ Marsh, O.C. (1881). „Principal characters of American Jurassic dinosaurs, part V”. American Journal of Science 3 (21), 417–423. o.
- ↑ a b c Bakker, R.T.. The Dinosaur Heresies. william Morrow, New York (1986)
- ↑ Galton, P.M. (1981). „Craterosaurus pottonensis Seeley, a stegosaurian dinosaur from the Lower Cretaceous of England, and a review of Cretaceous stegosaurs”. Neues Jahrbuch für Geologie und Paläontologie, Abhandlungen 161 (1), 28–46. o.
- ↑ a b Marsh, O.C. (1880). „Principal characters of American Jurassic dinosaurs, part III”. American Journal of Science 3 (19), 253–259. o.
- ↑ a b Marsh, O.C. (1891). „Restoration of Stegosaurus”. American Journal of Science 3 (42), 179–181. o.
- ↑ Bakker, R.T. (1978). „Dinosaur feeding behavior and the origin of flowering plants”. Nature 274 (274), 661–663. o. DOI:10.1038/274661a0.
- ↑ Buchholz (née Giffin), E.B. (1990). „Gross Spinal Anatomy and Limb Use in Living and Fossil Reptiles”. Paleobiology 16, 448–458. o.
- ↑ a b Buffrénil (1986). „Growth and Function of Stegosaurus Plates”. Paleobiology 12, 459–473. o.
- ↑ Bakker, R.T.. The Dinosaur Heresies. Penguin Books, 229–234. o. (1986)
- ↑ a b Davitashvili, L.. The Theory of sexual selection. Izdatel'stvo Akademia nauk SSSR, 538. o. (1961)
- ↑ Farlow, J.O., Thompson C.V., Rosner D.E. (1976). „Plates of the dinosaur Stegosaurus:Forced convection heat loss fins?”. Science 192 (192), 1123–1125. o. DOI:10.1126/science.192.4244.1123. PMID 17748675.
- ↑ Main, R.P., Padian K., Horner J. (2000). „Comparative histology, growth and evolution of archosaurian osteoderms: why did Stegosaurus have such large dorsal plates?”. Journal of Vertebrate Paleontology 56A (20).
- ↑ Mayell, H.: Stegosaur plates used for identification. National Geographic website. National Geographic News, 2005. május 25. (Hozzáférés: 2010. február 22.)
- ↑ Colbert, E.H.. Dinosaurs: Their Discovery & Their World. Hutchinson Press, London, 82–99. o. (1962). ISBN 1-111-21503-0
- ↑ Czerkas, S.A..szerk.: Czerkas SJ, Olson EC: A Reevaluation of the Plate Arrangement on Stegosaurus stenops, Dinosaurs Past & Present, Vol 2. University of Washington Press, Seattle, 82–99. o.. ISBN (1987)
- ↑ McWhinney, L.A., Rothschild B.M. & Carpenter K..szerk.: Carpenter, Kenneth: Posttraumatic Chronic Osteomyelitis in Stegosaurus dermal spikes, The Armored Dinosaurs. Indiana University Press, 141–156. o. (2001). ISBN 0-253-33964-2
- ↑ Carpenter, K., Sanders F., McWhinney L.& Wood L.szerk.: Carpenter, Kenneth: Evidence for predator-prey relationships: Examples for Allosaurus and Stegosaurus., The Carnivorous Dinosaurs. Indiana University Press, 325–350. o. (2005). ISBN 0-253-34539-1
- ↑ Barrett, P.M..szerk.: Carpenter, Kenneth: Tooth wear and possible jaw action of Scelidosaurus harrisoni and a review of feeding mechanisms in other thyreophoran dinosaurs., The Armored Dinosaurs. Indiana University Press, 25–52. o. (2001). ISBN 0-253-33964-2
- ↑ 'Stegosaurus ungulatus'. [2008. december 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. február 22.)
- ↑ Stegosaurs. [2012. június 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. február 22.) Jacobson, RJ. Dinosaur and Vertebrate Paleontology Information.
- ↑ Weishampel, D.B. (1984). „Interactions between Mesozoic Plants and Vertebrates:Fructifications and seed predation”. N. Jb. Geol. Paläontol. Abhandl. 167, 224–250. o.
- ↑ Rajewski, Genevieve (2008. 05). „Where Dinosaurs Roamed”. Smithsonian, 20–24. o. [2009. október 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. február 22.)
- ↑ Colorado Department of Personnel website – State emblems. (Hozzáférés: 2010. február 28.)
- ↑ Crichton, M. Jurassic Park. Alfred A. Knopf (1990). ISBN 0-394-58816-9
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a Stegosaurus című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
További információk
[szerkesztés]- Stegosaurus (magyar nyelven). hanghatásokkal színesített oldal. setaadinoszauruszokkal.hu. [2010. október 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. május 19.)
- Walking With Dinosaurs – Stegosaurus'. [2008. december 11-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. február 22.) (angolul)
- Europe's First Stegosaurus Boosts Pangaea Theory. [2008. december 2-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. február 22.) (angolul)