Olaszország az Eurovíziós Dalfesztiválokon
Olaszország | |
![]() | |
Adatok | |
Műsorsugárzó | ![]() |
Nemzeti döntő | 1956–1966, 1972, 1997, 2011–2013, 2015– |
Belső kiválasztás | 1967–1971, 1973–1980, 1983–1985, 1987–1993, 2014 |
Részvételek és eredmények | |
Részvételek | 48 |
Első részvétel | 1956 |
Legjobb eredmény | 1. (1964, 1990, 2021) |
Legrosszabb eredmény | utolsó (1966) |
Rendezések | Nápoly 1965 Róma 1991 Torinó 2022 |
Összpontszám a döntőkben 2004 óta | 3121 (4.) |
Külső hivatkozások | |
Honlap | A RAI eurovíziós honlapja Olaszország profilja a eurovision.tv-n |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Olaszország negyvennyolc alkalommal vett részt az Eurovíziós Dalfesztiválon.
Az olasz műsorsugárzó a Radiotelevisione Italiana, amely 1950-ben alapító tagja volt az Európai Műsorsugárzók Uniójának, és az első, 1956-os versenyen debütált.
Olaszország eddig három alkalommal, 1964-ben, 1990-ben és 2021-ben aratott győzelmet.
Története
[szerkesztés]Évről évre
[szerkesztés]Olaszország egyike annak a hét országnak, melyek részt vettek a legelső, 1956-os Eurovíziós Dalfesztiválon.
Egyszer, 1966-ban végeztek az utolsó helyen, a többi alkalommal mindig az első tízben, vagy annak közelében végeztek. Kétszer tudták megnyerni a versenyt, 1964-ben és 1990-ben. Az 1965-ös versenynek Nápoly, az 1991-esnek Róma adott otthont.
A RAI 1981-ben visszalépett a versenytől a helyi érdeklődés hiányára hivatkozva, de két kihagyott verseny után újból neveztek. Nem vettek részt 1986-ban, illetve 1994 és 1996 között sem. 1997-ben ismét részt vettek, de ezután az olasz tévé a visszalépés mellett döntött. Tizenhárom kihagyott verseny után a Düsseldorfban rendezendő 2011-es versenyre benyújtotta jelentkezését az olasz köztelevízió.[1] Olaszország visszatérésével az addigi Négy Nagy, Öt Nagyra bővült. Az országot Raphael Gualazzi képviselte, miután megnyerte a Sanremói Dalfesztivál Giovanni kategóriáját.[2] Visszatérésük sikeresen zárult, a Madness of Love a második helyen végeztek a döntőben. 2012-ben a kilencedik, 2013-ban pedig a hetedik helyen végeztek. Visszatérésük óta 2014-ben fordult elő először, hogy nem lettek top 10-esek: ekkor a huszonegyedik helyen zártak. A 2015-ös versenyt ismét sikerrel zárták, hiszen az Il Voloval harmadikok lettek. 2016-ban a tizenhatodik, míg 2017-ben a hatodik helyen zárták a versenyt – annak ellenére, hogy Francesco Gabbani dalát nagy esélyesként tartották a győzelemre. 2018-ban ötödikként végeztek, majd 2019-ben négy év után ismét a legjobb háromban, a második helyen zártak Mahmooddal.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/ff/Eurovision_2022_-_Semi-final_2_-_Stage_and_green_room_%2801%29.jpg/220px-Eurovision_2022_-_Semi-final_2_-_Stage_and_green_room_%2801%29.jpg)
2020-ban Diodato képviselte volna az országot, azonban március 18-án az Európai Műsorsugárzók Uniója bejelentette, hogy 2020-ban nem tudják megrendezni a versenyt a COVID–19-koronavírus-világjárvány miatt.[3] Az olasz műsorsugárzó jóvoltából végül az énekes nem kapott újabb lehetőséget az ország képviseletére a következő évben. Helyettük a Måneskin rockegyüttes képviselte az országot, akik végül megnyerték a rotterdami versenyt.[4] Zitti e buoni című daluk a szakmai zsűritől 206 pontot, míg a nézői szavazáson 318 pontot gyűjtöttek össze, így összesen 524 ponttal tudtak győzni.[5] A következő évben Torino adott otthont a dalfesztiválnak.[6] A hazai rendezésű versenyen Mahmood és Blanco versenyeztek az olasz színben, akik hatodikak lettek. 2023-ban ismét Marco Mengoni versenyzett Olaszország színeiben, aki tíz év után tért vissza a dalfesztiválra. A döntőben negyedik helyezett lett, csupán 13 ponttal lemaradva a dobogós helyről.
Nyelvhasználat
[szerkesztés]Olaszország eddigi negyvennyolc versenydalából negyvenkettő olasz nyelvű, egy nápolyi nyelvű, és öt angol és olasz kevert nyelvű volt.[7]
A dalverseny első éveiben nem vonatkozott semmilyen szabályozás a nyelvhasználatra. 1966-tól az EBU bevezette azt a szabályt, hogy mindegyik dalt az adott ország egyik hivatalos nyelvén kell előadni, vagyis Olaszország indulóinak olasz nyelven. Ezt a szabályt 1973 és 1976 között rövid időre eltörölték. Ekkor a szabad nyelvhasználatot kihasználva 1976-ban egy olasz- és angol nyelvű részeket is tartalmazó dallal neveztek. 2011-es visszatérésükkor ismét angol és olasz kevert nyelvű dallal neveztek, ahogy a következő évben is. A következő években ismét teljes egészében olasz nyelvű dalokat indítottak, egy kivétellel: Francesca Michielin 2016-os dala félig olasz, félig angol nyelven hangzott el.
1984-es daluk tartalmazott néhány német nyelvű szót, 1990-es daluk két többször ismételt angol szót, míg 2019-es daluk teljes egészében olaszul hangzott el, de tartalmazott arab nyelvű részleteket.
Nemzeti döntő
[szerkesztés]1956 és 1966 között az olasz nemzeti döntő az Eurovíziós Dalfesztivál létrehozásának ötletét is adó Sanremói Dalfesztivál volt. A győztes dalt – 1956-ban az első két helyezettet – automatikusan benevezték a nemzetközi versenyre.[8]
1966 után ez már nem volt jellemző, a RAI belső döntéssel választotta ki az indulót. Azonban a Sanremói Dalfesztivál továbbra is fontos volt, többször is az adott évi verseny győztesét nevezték, de egy másik dallal. 2013 előtt kétszer fordult elő, hogy az olasz fesztivál győztesével neveztek a versenyre: 1972-ben és 1997-ben. 2011-ben a fesztivál "Giovani" (fiatalok) kategóriájának győztesével neveztek. 2013 óta (2014 és 2016 kivételével) minden évben a Sanremói Dalfesztivál győztese képviselte Olaszországot a dalversenyen.
Résztvevők
[szerkesztés]Visszaléptetett indulók
[szerkesztés]Év | Előadó | Dal | Magyar fordítás |
---|---|---|---|
1967 | Claudio Villa | Non pensare a me | Ne gondolj rám |
2012 | Nina Zilli | Per sempre | Örökké |
Szavazástörténet
[szerkesztés]1957–2023
[szerkesztés]
Olaszország a következő országoknak adta a legtöbb pontot a döntőben:
|
Olaszország a következő országoktól kapta a legtöbb pontot a döntőben:
|
Olaszország még sosem adott pontot a döntőben a következő országoknak: Fehéroroszország, Montenegró és Szlovákia.
Olaszország még sosem kapott pontot a döntőben Marokkótól.
Olaszország a következő országoknak adta a legtöbb pontot az elődöntőben:
|
Olaszország még sosem adott pontot az elődöntőben a következő országoknak: Szlovákia és Törökország.
Rendezések
[szerkesztés]Év | Város | Helyszín | Műsorvezető(k) |
---|---|---|---|
1965 | ![]() |
Sala di Concerto della RAI | Renata Mauro |
1991 | ![]() |
Studio 15 di Cinecittà | Gigliola Cinquetti, Toto Cutugno |
2022 | ![]() |
Pala Alpitour | Laura Pausini, Alessandro Cattelan, Mika |
Háttér
[szerkesztés]Díjak
[szerkesztés]Kategória | Év | Előadó | Dal | Zeneszerző(k) Szöveg / zene |
Eredmény az Eurovízión | Helyszín | |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Helyezés | Pontszám | ||||||
Zeneszerzői díj | 2023 | Marco Mengoni | Due vite | Davide Petrella, Davide Simonetta, Marco Mengoni | 4. | 350 | ![]() |
Kategória | Év | Előadó | Dal | Eredmény az Eurovízión | Helyszín | |
---|---|---|---|---|---|---|
Helyezés | Pontszám | |||||
OGAE Song Contest Poll | 2015 | Il Volo | Grande amore | 3. | 292 | ![]() |
2017 | Francesco Gabbani | Occidentali’s Karma | 6. | 334 | ![]() | |
2019 | Mahmood | Soldi | 2. | 472 | ![]() |
ESC Radio Awards
[szerkesztés]Kategória | Év | Előadó | Dal | Eredmény az Eurovízión | Helyszín | |
---|---|---|---|---|---|---|
Helyezés | Pontszám | |||||
Legjobb együttes | 2021 | Måneskin | Zitti e buoni | 1. | 524 | ![]() |
Galéria
[szerkesztés]-
Domenico Modugno Hilversumban (1958)
-
Bobby Solo Nápolyban (1965)
-
Al Bano & Romina Power Hágában (1976)
-
Raphael Gualazzi Düsseldorfban (2011)
-
Nina Zilli Bakuban (2012)
-
Marco Mengoni Malmőben (2013)
-
Emma Marrone Koppenhágában (2014)
-
Francesca Michielin Stockholmban (2016)
-
Francesco Gabbani Kijevben (2017)
-
Marco Mengoni Liverpoolban (2023)
Lásd még
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Italy applied for 2011 Eurovision Song Contest! (angol nyelven). eurovision.tv, 2010. december 2.
- ↑ and finally... Italy is back with Raphael Gualazzi!! (angol nyelven). eurovision.tv, 2011. február 19.
- ↑ Italy: Diodato wins Sanremo 2020! (angol nyelven). eurovision.tv, 2020. február 9.
- ↑ Måneskin will represent Italy at the Eurovision Song Contest (angol nyelven). eurovision.tv, 2021. március 7.
- ↑ Congratulations ITALY: Måneskin win Eurovision Song Contest 2021 (angol nyelven). eurovision.tv, 2021. május 23.
- ↑ Turin, Italy, to host the 66th Eurovision Song Contest in May 2022 🇮🇹 (angol nyelven). eurovision.tv, 2021. október 8.
- ↑ Olaszország indulóinak listája. diggiloo.net. (Hozzáférés: 2009. június 24.)
- ↑ 1956-os olasz nemzeti döntő. natfinals.50webs.com. (Hozzáférés: 2009. június 24.)