Könnyűipar
A könnyűipar több feldolgozóipari ágazat gyűjtőneve, amelyek jellemzően fogyasztási cikkeket és azok alapanyagait állítják elő.[1][2][3]
Az elnevezés eredete
[szerkesztés]A „könnyűipar” elnevezés eredetére magyarázatot adhat az az angol szakirodalomból vett definíció, amely szerint „…[a könnyűipar] olyan gyártási tevékenységeket foglal magába, amelyek termékei egy darabra vonatkoztatott súlyukhoz képest viszonylag nagy értékűek”.[4] (Ezzel szemben áll a „nehézipar” kifejezés eredetére való utalás: „A nehézipar azokra az iparokra utal, amelyek ’súlyos’ termékeket állítanak elő”.[5])
Fogalom meghatározás
[szerkesztés]Az 1949-től 1980-ig létező Könnyűipari Minisztériumhoz hivatalosan a következő ipari alágazatokat sorolták:[6][7]
- textilipar,
- textilruházati ipar,
- bőr-, szőrme- és cipőipar,
- papíripar,
- fafeldolgozó ipar,
- nyomdaipar,
- kézmű- és háziipar.
A korabeli iparstatisztika is ezeket az alágazatokat sorolta a könnyűipar ágazatai közé.
A mai iparstatisztika nem ismeri a „könnyűipar” fogalmát. A korábban ide tartozó iparok tevékenységét az Európai Unió irányelveivel összhangban 2008-ban létrehozott gazdasági tevékenységek egységes ágazati osztályozási rendszere (TEÁOR) a feldolgozóipar mint nemzetgazdasági ág körébe sorolja – számos más iparéval együtt –, az alábbiak szerint:[8]
- textília gyártása
- ruházati termékek gyártása
- bőr, bőrtermék, lábbeli gyártása
- fafeldolgozás (kivéve: bútor), fonottáru gyártása
- papír, papírtermék gyártása
- nyomdai és egyéb sokszorosítási tevékenység
A bútorgyártás ma a Máshova nem sorolt feldolgozóipar ágazat körébe tartozik.
Az 1989-ben kezdődött rendszerváltozást követően a hazai szóhasználat a könnyűipar fogalmába a textil-, a ruházati, a textiltisztító ipar, valamint a bőr-, szőrme-, bőrtermékgyártó és cipőipart érti.[9][10]
A könnyűipar jellegzetességei
[szerkesztés]A hagyományos értelemben vett könnyűipar által előállított termékek többnyire viszonylag kis anyag- és nagy munkaigényű gyártmányok. Az egységnyi termékekre számított gyártási költségek viszonylag alacsonyak, mert a felhasznált anyagok egységára viszonylag nem nagy, a szállítási költségek – a kis darabsúly folytán – viszonylag nem nagyok, és mert előállításukhoz nagymértékben alkalmaznak alacsony munkabérért foglalkoztatott munkaerőt (betanított munkásokat). A gyártás – néhány folyamat kivételével – nem jár túl nagy környezetszennyezéssel.[4] Mindezek a jellemvonások általában ellentétesek a nehézipar jellegzetességeivel.
A könnyűipar mai magyarországi helyzete
[szerkesztés]A hazai könnyűipar mai helyzete csak az egyes alágzatok helyzetével írható le.
A rendszerváltást követően a korábbi piacok (Szovjetunió, volt szocialista országok) legnagyobb részének elvesztése és az importliberalizáció következtében az addigi állami nagyvállalatok nagy része tönkrement vagy a privatizáció folyamatában sok kis vállalatra esett szét, amelyeknek csak egy része maradt életképes.
Egy 2021-ben készült felmérés szerint[10] – a fentebb ismertetett meghatározás szerint értelmezett, mai – könnyűiparban mintegy 50 ezer ember dolgozik. Az iparág részesedése a helyi foglalkoztatásban 4 megyében: Vas, Tolna, Szabolcs-Szatmár-Bereg és Jász-Nagykun-Szolnok megye területén jelentős, az országos érték 3–3,5-szerese.
Textilipar[11]
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/PlantefargetSpelsaugarn.jpg/150px-PlantefargetSpelsaugarn.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Colourful_fabric_in_Chinatowns_market_streets_%286491927451%29.jpg/150px-Colourful_fabric_in_Chinatowns_market_streets_%286491927451%29.jpg)
A textilipar fogalomkörébe többféle művelet tartozik: fonalgyártás, kelmegyártás a legkülönbözőbb technológiai eljárásokkal (szövés, kötés, fonatolás, kötélgyártás, nemszőtt kelmék gyártása, szőnyeggyártás, valamint a textilkikészítés minden fajtája). A textilipar állítja elő tehát a ruházati cikkek legnagyobb részének alapanyagát, a lakástextíliákat, a háztartási textíliákat, de termékeit felhasználják műszaki cikkek, sportfelszerelések stb. gyártásában szerkezeti anyagként, az építőiparban, a mezőgazdaságban és még számos egyéb helyen.
Az 1989-90-ben végbement politikai és gazdasági változások következtében a magyar textilipar számára korábban nagyon jelentős szovjet exportpiac megszűnt, a hazai termelésű textiltermékek belföldi fogyasztása pedig – elsősorban az import liberalizációja és a kezdetben igen magas infláció következtében beálló keresletcsökkenés miatt – erősen visszaesett. Ez a nagyvállalatok tönkremenetelét, a textilipar gyors leépülését eredményezte. A korábbi állami vállalatok helyén nagyszámú kisebb gazdasági társaság alakult. Ezek egy része azonban valóban sikeres lett, képes volt gépparkját és technológiáját felújítani, a kornak megfelelő berendezéseket beszerezni, ennek köszönhetően ma is működnek magas műszaki és minőségi színvonalon termelő textilgyárak hazánkban, amelyek termékei az export piacokon is megállják a helyüket. Emellett az alacsony bérszínvonal számos jelentős külföldi textilipari vállalatot is vonzott Magyarországra, amelyek ide telepítették át gyáraikat vagy egyes gyártási lépcsőiket (elsősorban a kelmegyártás területén). Mindezek eredményeként tulajdonképpen számos igen korszerű textilgyár is működik hazánkban, ha részben vagy teljesen külföldi tulajdonban is.
Textilruházati ipar[11][12]
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/1983_Uniforme_Iberia_por_Elio_Berhanyer_%285537279908%29.jpg/150px-1983_Uniforme_Iberia_por_Elio_Berhanyer_%285537279908%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/01/Jeans_Jeans_Jeans.jpg/150px-Jeans_Jeans_Jeans.jpg)
A textilruházati ipar, mint neve is mutatja, textilanyagokból – mint főanyagból – állít elő ruházati termékeket, mindenféle felhasználási célra, a mindennapi használatra szolgáló ruhadaraboktól az alkalmi ruhákon át a munka- és védőruhákig.
A rendszerváltozást követően a nagyvállalatok tönkremenetelét követő privatizáció során a ruhaipar kisebb vállalkozásokra bomlott szét, amelyek egy része életképes volt, más része hamar csődöt mondott. Nagymértékben rontotta a helyzetet a textilipar leépülése. Ennek folytán a ruhaipar hazai alap- és kellékanyagokkal való ellátása lehetetlenné vált, a felhasznált anyagok legnagyobb részét importból kellett és kell beszerezni.
A működő ruhaipari vállalatok részben vagy teljesen magyar magántulajdonban vannak, részben magyar és külföldi cégek vegyesvállalataként működnek. A sikeres cégek zöme bérmunkát végez külföldi megrendelők számára.
A ruhaipar legnagyobb versenytársa a hazai piacon a főleg ázsiai országokból származó importáru és emellett a főleg Nyugat-Európából érkező használtruha-kereskedelem. Mindkét esetben elsősorban a hazai viszonylag magas termelői árak és az importáruk jóval olcsóbb árszintje okozza a gondokat, mindenekelőtt a főleg mindennapi használatra szánt termékek esetében. Azok a hazai vállalkozások, amelyek képesek magas esztétikai és műszaki színvonalú, divatos termékek előállítására, még így is prosperálnak.
Bőr-, szőrme- és cipőipar[13]
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6c/Red_shoes.jpg/150px-Red_shoes.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/Pelz-Trendmodelle%2C_Aachen_1986_%2808%29.jpg/150px-Pelz-Trendmodelle%2C_Aachen_1986_%2808%29.jpg)
Ebbe az alágazatba a bőr- és szőrmekikészítés, a táskák, szíjak, valamint a lábbelik gyártása tartozik.
Az 1990-es években bekövetkezett változások következtében bőr- és cipőiparban is a fentiekhez hasonló folyamatok játszódtak le. A termelés jelentős mértékben csökkent, a magmaradt vállalkozások elsősorban bérmunkavégzésre tértek át. 1993–1998 között a jelentős mértékű külföldi tőkebeáramlásnak és új piacok megszerzésének köszönhetően ismét fellendült a termelés, ugyanakkor a termékszerkezet jelentős mértékben átalakult: a vállalatok a női lábbelik és a táskák gyártásáról inkább a férfi-lábbelik és az autóüléshuzatok gyártására tértek át. A feldolgozásban a műbőrt inkább a valódi bőr váltotta fel. 1999–2001 között azonban a globalizáció hatására kedvezőtlen tendencia indult meg: a cipőgyártók egyre nehezebb helyzetbe kerültek, mert termékeiket a belföldi piacon mind nagyobb mértékben váltották fel a külföldről behozott termékek. A hazai termelésnek mindössze mintegy 15%-át értékesítik itthon, 85% külföldi piacokra kerül. A vállalatok legnagyobbrészt bérmunkavégzéssel foglalkoznak. A legjobb helyzetben az egészségügyi és munkavédelmi lábbelik, valamint az egyedi és luxus divatcikkek (pl. divatkesztyűk), továbbá a bőrdíszműáruk és az autó-és járműipari üléshuzatok gyártói vannak.
Erősen sújtja az alágazatot a szakemberek hiánya, a szakmai utánpótlás és a továbbképzés rossz helyzete, a munkaerőhiány és az igen alacsony bérszínvonal.
A mintegy 2000 hazai bőr- és cipőipari vállalkozás összesen kb. 10 000 embert foglalkoztat. A vállalkozások zöme kis- és középvállalat.
Faipar[14]
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9e/Gatunki_drewna_-_Brockhaus_1937.jpg/150px-Gatunki_drewna_-_Brockhaus_1937.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d3/Barn_door.png/150px-Barn_door.png)
A faipar fogalma a falemezgyártást, a parkettagyártást, az épületasztalos-ipari termékek, a tároló fatermékek és az egyéb fa-, parafa- és fonottáruk gyártását foglalja magában.[8] Az 1950–2000 közötti időszakban hozták létre a forgács- és farostlemezek gyártási kapacitását, amelyekkel a bútor- és az épületasztalos-ipar számára teremtettek új anyagtípust. A nagyarányú állami lakásépítések szükségessé tették a tömeggyártás meghonosítását mind az épületasztalos-ipari, mind a bútoripari termékek előállításában. Ehhez nagyvállalatokat alapítottak. Az 1990-es évek végén ezek felbomlottak és – a könnyűipar más alágazataihoz hasonlóan – kisebb vállalatokká szerveződtek. Egyidejűleg a technikai-technológiai folyamatok fejlődésével jelentős minőségi átalakulás is bekövetkezett.
Papíripar[15]
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/Coloured%2C_textured_craft_card.jpg/150px-Coloured%2C_textured_craft_card.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f0/Envelop.jpg/150px-Envelop.jpg)
A papíripar fogalomkörébe a papíripari rostanyag előállítását, magát a papírgyártást, valamint a papírtermékek (csmagolóeszközök, háztartási és egészségügyi papírtermékek, irodai papíráruk, papírtapéták, kartontermékek stb.) gyártását sorolja az iparstatisztika.
A második világháború előtt hazánkban 10 nagy papírgyár működött, amelyek nagy részét az 1920-as években alapították. A háború után a korábbi kis papírfeldolgozó üzemeket hat nagyvállalatba csoportosították, amelyek mindegyike sajátos profillal rendelkezett. 1963-ban ezekből hozták létre a Papíripari Vállalatot. Az 1989-ig tartó időszakban jelentős fejlesztések is történtek. Az ezt követő politikai és gazdasági rendszerváltás és a privatizáció során a papírgyárak zöme részben vagy teljesen külföldi tulajdonba mentek át. A bankjegypapírokat és biztonsági papírokat gyártó Diósgyőri Papírgyár a Pénzjegynyomda Zrt. tulajdonába került, a Fűzfői Papírgyár tulajdonjogát az ott dolgozók szerezték meg, de 2006-ban felszámolás alá került. Soroksáron egy nagy, külföldi tulajdonban levő hullámtermék-gyártó és -feldolgozó üzem épült fel zöldmezős beruházásként.
Nyomdaipar[16][17]
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b6/Gutenberg_Bible%2C_Lenox_Copy%2C_New_York_Public_Library%2C_2009._Pic_01.jpg/150px-Gutenberg_Bible%2C_Lenox_Copy%2C_New_York_Public_Library%2C_2009._Pic_01.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/International_newspaper%2C_Rome_May_2005.jpg/150px-International_newspaper%2C_Rome_May_2005.jpg)
A nyomdaipar ma nyomdai tevékenység néven szerepel az iparstatisztikában és magában foglalja a szorosan vett nyomtatás mellett a könyvkötést és az ehhez kapcsolódó egyéb tevékenységeket is.
A második világháború a magyar nyomdaipart is teljesen tönkretette. A háború után nagy hangsúlyt fektettek a helyreállítására és az 1948 évi államosítás után 22 nagy nyomdaipari vállalatot hoztak létre, szintén államosították a nagy könyvkiadókat, 1949-ben pedig államosították a kis- és középüzemet is. Az ezt követő évtizedekben nem sok korszerűsítést hajtottak végre, de az 1970–1980-as években nagy nyomdaipari rekonstrukcióra került sor, aminek eredményeként a hazai nyomdaipari technológia jelentősen fejlődött.
Az 1987–1991 között a nyomdaipari termékek iránti kereslet nagymértékben megnőtt és egyre-másra alakultak új vállalatok, de az ezt követő években – néhány éves ciklusokban – mind a piaci helyzet alakulásában, mind a nyomdaipar teljesítményében és a foglalkoztatottak számában erős ingadozások mutatkoztak. Ebben szerepet játszott a gazdaságpolitika és az állami szabályozás, a tulajdonviszonyok átalakulása, a műszaki–technikai átalakulás, a kereslet-kínálat hullámzása, a munkaerő-helyzet stb. Napjainkban a digitális nyomtatás elterjedése hoz jelentős mértékű átalakulást a nyomdaiparban. Az előrejelzések szerint a kisebb szolgáltatóknál a digitális nyomtatás, a nagyobb cégeknél az ofszet nyomtatás technológiája lesz a jellemző.
Kézműipar
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2f/Makingpottery.jpg/150px-Makingpottery.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Stainer.jpg/150px-Stainer.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/Waterford_Crystal_glass_blower_1.jpg/150px-Waterford_Crystal_glass_blower_1.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d8/%C3%89vrard_e_fr%C3%A9d%C3%A9ric_bapst%2C_diadema_della_duchessa_d%27anguoleme%2C_smeraldi%2C_diamanti%2C_oro_e_argento%2C_parigi_1819-20.jpg/150px-%C3%89vrard_e_fr%C3%A9d%C3%A9ric_bapst%2C_diadema_della_duchessa_d%27anguoleme%2C_smeraldi%2C_diamanti%2C_oro_e_argento%2C_parigi_1819-20.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c5/Annaberg_Kl%C3%B6ppelschule_Kl%C3%B6ppelmuster.jpg/150px-Annaberg_Kl%C3%B6ppelschule_Kl%C3%B6ppelmuster.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/Brooms_for_sale_in_Tbilisi.jpg/150px-Brooms_for_sale_in_Tbilisi.jpg)
Olyan tevékenységet, amely a kézműipar elnevezés alá lenne besorolható, nem tart nyilván a jelenlegi iparstatisztika.
A Révai nagy lexikona szerint a kézműipar „az ipari termelésnek az az ága, mely termelését segédszemélyzet korlátolt számával és kisebb gépek igénybevételével végzi”.[18]
Az 1999. évi CXXXI. törvény a gazdasági kamarákról így fogalmaz: „Kézműipari tevékenység: az a tevékenység, amely a gazdálkodó szervezet vagyonának, forgalmának mértékét, üzemméretét, alkalmazottainak számát és szakképesítését, a termelő, a kereskedelmi, illetve a szolgáltató tevékenység jellegét, a gazdálkodó szervezet tagjának a munka végzésében való személyes közreműködését figyelembe véve a kézműipari szakmák jegyzékébe került felvételre, ideértve a művészi kézművességet is”.[19]
A kézműipari foglalkozásokat a Foglalkozások egységes osztályozási rendszere (FEÁOR) a következőképpen csoportosítja:[20]
- címfestő,
- ékszerkészítő, ötvös, drágakőcsiszoló,
- keramikus,
- üveggyártó,
- hangszerkészítő,
- szőr- és tollfeldolgozó,
- nád- és fűzfeldolgozó, seprű-és kefegyártó,
- textilműves, hímző, csipkeverő,
- egyéb kézműipari foglalkozású tevékenység.
A kézműipari tevékenységekre az jellemző, hogy a terméket konkrét megrendelő számára, egyedileg állítja elő és ehhez saját maga szerzi be az anyagokat, vagy a megrendelő biztosítja azokat vagy azok egy részét. Ma szakképzettséghez kötött tevékenység, de idetartozik a szakképesítéshez nem, de engedélyhez kötött háziipari tevékenység is.[21] Jellegénél fogva – különösen egyes szakmákban – szorosan kapcsolódik a népművészethez is.
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Források
[szerkesztés]- ↑ Magyar értelmező kéziszótár, 3. kiadás, Budapest: Akadémiai Kiadó, 773. o. (1978)
- ↑ Új magyar lexikon, 4. kötet (K–Me). Budapest: Akadémiai Kiadó, 233. o. (1961)
- ↑ Magyar nagylexikon XI. (Kir–Lem). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2000. 427. o. ISBN 963-9257-04-4
- ↑ a b Light industry law & legal definition. (Hozzáférés: 2016. január 16.)
- ↑ Heavy Industry. [2016. március 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. január 17.)
- ↑ Vámos György (szerk.). A könnyűipar. Műszaki-gazdasági alapok.. Budapest: Könnyűipari Minisztérium (1981)
- ↑ Szabó Imre (szerk.). Könnyűipar Magyarországon. Budapest: Könnyűipari Minisztérium (1985)
- ↑ a b KSH – Osztályozások – Gazdasági tevékenységek egységes ágazati osztályozási rendszere (TEÁOR’08). (Hozzáférés: 2016. január 15.)
- ↑ A Magyar Könnyűipari Szövetség honlapja. (Hozzáférés: 2020. július 3.)
- ↑ a b Dr. Kokasné dr. Palicska Lívia (szerk.). Irányváltás a ruhaparban. Magyar Könnyűipari Szövetség, Budapest (2021)
- ↑ a b A magyar textil- és ruhaipar kutatás-fejlesztési és innovációs stratégiája. Textilipari Műszaki és Tudományos Egyesület, Budapest (2009)
- ↑ Kovácsné Ihász Anita. Textilruházati ipar. Piacgazdaság Alapítvány, Budapest (2002)
- ↑ Ágazati információk. Textil- és bőripar. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. február 22.)
- ↑ Tóth Sándor: A fafeldolgozás 1945 után. (Hozzáférés: 2016. február 23.)
- ↑ A magyarországi papírgyártásról. (Hozzáférés: 2016. február 24.)
- ↑ Laki Mihály: Egy sikertörténet vége?. (Hozzáférés: 2016. február 24.)
- ↑ Kettészakadó nyomdaipar. [2016. március 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. február 24.)
- ↑ Révai nagy lexikona XI. (Jób–Kontúr). Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság, Budapest, 685. o. (1914)
- ↑ 1999. évi CXXI. törvény a gazdasági kamarákról. (Hozzáférés: 2016. február 24.)
- ↑ FEÁOR-08. (Hozzáférés: 2016. február 24.)
- ↑ Magyar nagylexikon X. (Ir–Kip). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2000. 865–866. o. ISBN 963-9257-02-8