Apor Károly
Apor Károly | |
![]() | |
altorjai báró Apor Károly | |
Született | 1815. december 11. Altorja |
Elhunyt | 1885. október 31. (69 évesen) Marosvásárhely |
Állampolgársága | magyar |
Foglalkozása | jogász, amatőr fotográfus |
Tisztsége |
|
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Apor Károly témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Báró altorjai Apor Károly (Altorja, 1815. december 11. – Marosvásárhely, 1885. október 31.) jogász, amatőr fotográfus.
Élete
[szerkesztés]Apor Lázár erdélyi kancellár fia volt. Iskoláit Nagybányán kezdte, középiskolai és jogi tanulmányait 1835–1836-ban a pozsonyi jogakadémián, majd a bécsi Theresianumban végezte. 1837-ben az erdélyi udvari kancelláriánál gyakornokoskodott; a következő évben már Kolozsvárra, az erdélyi főkormányszékhez tették át és még azon évben Marosvásárhelyre, a királyi táblához joggyakornokul, 1842-ben pedig számfeletti táblai ülnökül kineveztetvén, az erdélyi országgyűlésnek is hivatalból tagja volt. Itt a konzervatív párthoz csatlakozott. Az 1848–1849-es szabadságharcban mint nemzetőr vett részt; de az év végén, Galícián át Bécsbe menekült. 1849 végén visszatért Erdélybe s törvényszéki szolgálatot vállalt. 1853-ban elnök lett a fogarasi törvényszéknél; 1854-ben a nagyszebeni törvényszékhez került előadónak, majd a marosvásárhelyi törvényszék elnökévé nevezték ki; 1857-ben az úrbéri törvényszéknek, 1860. július elején pedig a főtörvényszéknek lett elnöke. 1861. június 17-én az erdélyi törvényes királyi tábla elnökévé; végül 1869. május elején az újonnan fölállított marosvásárhelyi királyi ítélőtábla elnökévé nevezték ki. 1872-ben a Vaskorona-rend másodosztályú keresztjét kapta.
Egyike volt Erdély legkitűnőbb gazdáinak, különösen a gyümölcs- és bortermelés terén. 1868-as évjáratú rajnai rizling bora érmet nyert az 1873. évi bécsi világkiállításon. Az ország egyik első amatőr fényképésze volt. Kolozsváron Marastoni Jakabtól tanult, akitől megvásárolta fényképész-felszerelését is. A Székely Művelődési és Közgazdasági Egyletnek és az Erdélyi Gazdasági Egyesületnek is elnöke volt.
1835-ben lépett fel a Regélőben Fiatal házasok zavarodásai című elbeszélésével, melyet ugyanott néhány verse is követett; humoros cikkeket írt a Rajzolatokba (1835), az Athenaeumban fordítása jelent meg (1839). Ezt követően csak elvétve írt néhány politikai és közgazdasági cikket. Tolnai Lajos mellett jelentős szerepe volt 1879-ben a marosvásárhelyi Kemény Zsigmond Társaság alakulásánál, amelynek első elnökévé választották. Értékes, 12 000 kötetből álló könyvtárát részben, az 1848–49. magyar szabadságharcot illető igen gazdag apró nyomtatvány-gyűjteményét pedig egészen az Erdélyi Nemzeti Múzeumnak hagyományozta.
Munkái
[szerkesztés]- A székely örökség történelmi és jogi szempontból. M.-Vásárhely. 1868.
- A zöld takarmány elvermeléséről és eltartásáról. Marosvásárhely, 1883.
Források
[szerkesztés]- Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967.
- L. Baji Etelka: Marastini-dagerrotípia a Nemzeti Múzeumban. Fotóművészet, 5–6. évf. 45. sz. (2002)[halott link]
- Csávossy György: Az erdélyi szőlőművelés és borgazdaság úttörői. Korunk, (2002. december)
- Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I. (Aachs–Bzenszki). Budapest: Hornyánszky. 1891.
További információk
[szerkesztés]- Oláh-Gál Róbert: Báró altorjai Apor Károly (1815–1885), Népújság, 2012. július 14. Online hozzáférés: 1 2
- Oláh-Gál Róbert: Adalékok báró altorjai Apor Károly (1815–1885) életrajzához, in: Öreg tölgyfák árnyékában. Tanulmányok Marosszentgyörgyről (szerk. Nemes Gyula), Lector Kiadó, Marosvásárhely, 2015. pp. 241–261. ISBN 978-606-92584-9-1.
- Oláh-Gál Róbert: Báró altorjai Apor Károly (1815–1885) életének és munkásságának vázlatos bemutatása, Scientia Kiadó, Kolozsvár, 2016.