Mario Mandžukić
Mario Mandžukić | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Mandžukić nakon pogotka kojeg je zabio Francuskoj u završnici svjetskoga prvenstva u Rusiji 2018. | ||||||||||||
Država | ![]() | |||||||||||
Osobni podatci | ||||||||||||
Nadimak | Mandžo, Mandža, Super Mario, Đilkoš | |||||||||||
Rođenje | 21. svibnja 1986. Slavonski Brod, Hrvatska | |||||||||||
Visina | 190 cm[1] | |||||||||||
Broj | ![]() | |||||||||||
Pozicija | trener (kao igrač napadač) | |||||||||||
Mlađi uzrasti | ||||||||||||
1992. – 1996. 1996. – 2003. 2003. – 2004. |
Ditzingen Marsonia Željezničar Slavonski Brod | |||||||||||
Igračka karijera* | ||||||||||||
Godina | Klub | Nast. (gol.) | ||||||||||
2004. – 2005. 2005. – 2007. 2007. – 2010. 2010. – 2012. 2012. – 2014. 2014. – 2015. 2015. – 2019. 2020. 2021. |
Marsonia Zagreb Dinamo Zagreb Wolfsburg Bayern München Atlético Madrid Juventus Al-Duhail Milan |
51 (14) 81 (42) 56 (20) 54 (33) 28 (12) 118 (31) 5 (0) 10 (0) | 23 (14)||||||||||
Reprezentativna karijera** | ||||||||||||
2004. – 2005. 2007. 2006. – 2008. 2007. – 2018. |
![]() ![]() ![]() ![]() |
1 (1) 9 (1) 89 (33) | 10 (3)||||||||||
Trenerska karijera | ||||||||||||
2021. – 2024. | ![]() | |||||||||||
Osvojene medalje | ||||||||||||
| ||||||||||||
Bilješke | ||||||||||||
* Nastupi i (golovi) u profesionalnim klubovima zadnji su put ažurirani 29. listopada 2022. ** Godine u reprezentaciji: prvi nastup – zadnji/posljednji nastup.
| ||||||||||||
Portal o životopisima | ||||||||||||
Portal o športu |
Mario Mandžukić (Slavonski Brod, 21. svibnja 1986.) hrvatski je nogometni trener i bivši nogometaš. Tijekom svoje karijere igrao je na poziciji napadača.
Mario Mandžukić odlazi tijekom rata s obitelji iz Odžaka u Bosni u Njemačku u grad Ditzingen blizu Stuttgarta i tamo počinje trenirati nogomet u klubu u kojemu igra njegov otac.[2] Obitelj se nakon rata vraća iz Njemačke u Slavonski Brod gdje Mario od 1997. do 2003. godine igra za NK Marsoniju. Sljedeće godine, igrao je u gradskom niželigašu Željezničaru, a nakon toga, ponovno je jednu sezonu 2004./05. odigrao za Marsoniju. U lipnju 2005. prešao je u NK Zagreb.
U dresu Zagreba, na Dvoranskom prvenstvu HNL, u sezoni 2005./06. izabran je za najboljeg igrača prvenstva, a na istom natjecanju u sezoni 2006./07., bio je najbolji strijelac.
Dok ga je vodio Miroslav Blažević, nazvao ga je odmilja "đilkoš", ali u pozitivnom smislu riječi, jer je specifičan igrač, koji je jednostavno svoj, zna iznuditi faul, ali još bolje zna glumiti, ima pozitivnu drskost.[3] Mario Mandžukić je poslije u novinama zamolio sve one koji pišu o njemu neka ga prestanu oslovljavati riječju "đilkoš", bez obzira hvali li ga se ili kritizira, jer on to nije.[4]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/Mario_Mand%C5%BEuki%C4%872.jpg/130px-Mario_Mand%C5%BEuki%C4%872.jpg)
Zbog vrlo dobrih igara pod vodstvom Miroslava Blaževića u Zagrebu, koji ga je isprva napadao, pobudio je javno zanimanje gradskog rivala Dinama. Nakon dugih pregovora i odbijanja, prešao je u Dinamo početkom srpnja 2007. godine, zajedno s Ivicom Vrdoljakom
Odigrao je više odličnih utakmica u dresu Dinama, a posebno se istaknuo protiv Ajaxa u Amsterdamu, 4. listopada, kada je postigao dva pogotka i bio zaslužan za jedanaesterac za još jedan pogodak. U novinama je sljedećeg dana dobio najvišu moguću ocjenu, 10.
U sezoni 2008./09., dobio je Žutu majicu Sportskih novosti za najboljeg igrača Prve HNL. Iste godine bio je i najbolji strijelac lige, sa 16 pogodaka. Ukupno je za Dinamo odigrao 141 utakmicu, postigavši pritom 65 pogodaka.
Dne 16. srpnja 2010. godine prešao je u redove njemačkoga prvoligaša VfL Wolfsburga[5] u kojem ostaje do pred kraj lipnja 2012. godine. U dvije godine igranja za njemački klub, Mandžukić je postigao 20 pogodaka u 56 nastupa i pokazao se kao jedan od najboljih igrača glavom u Bundesligi.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/74/Mario_Mand%C5%BEuki%C4%87_Bayern.jpg/160px-Mario_Mand%C5%BEuki%C4%87_Bayern.jpg)
Dana 26. lipnja 2012. godine, Mario Mandžukić potpisuje četverogodišnji ugovor s njemačkim Bayern Münchenom,[6] najviše zahvaljujući odličnom nastupu na Europskom prvenstvu u Poljskoj i Ukrajini, kojem je prethodila sjajna sezona s Wolfsburgom u Bundesligi.[7][8] Nakon dolaska u klub pokazao se kao pravo pojačanje kluba jer je često bio strijelac. Time je osigurao mjesto u prvih 11, nogometnog giganta iz Münchena. Na ulasku u 2013. godinu bio je i vodeći strijelac Bundeslige.
S Bayernom je 2013. godine osvojio Ligu prvaka. U završnici protiv Borussije Dortmund postigao je prvi pogodak na utakmici i tako postao prvi Hrvat u povijesti koji je postigao pogodak u završnici tog natjecanja.[9]
Dana 10. srpnja 2014. godine potpisao je petogodišnji ugovor sa španjolskim velikanom Atléticom iz Madrida. Atlético je za usluge Marija Mandžukića Bayernu platio 22 milijuna eura.[10]Dana 22. kolovoza 2014. zabio je svoj prvi gol za Atlético u pobjedi nad Real Madridom u španjolskom superkupu.[11] Nakon samo jedne sezone i osvojenog španjolskog superkupa, Mario napušta Madrid.
Dana 22. lipnja 2015. godine Mario potpisuje ugovor s talijanskim gigantom Juventusom.[12]
Dana 25. studenoga 2015. godine Juventus je u Torinu, u dvoboju skupine D Lige pravaka 2015./16. ugostio Manchester City.[13] U dvoboju za odlazak u osminu završnice Lige prvaka, Mandžukić je na asistenciju Alexa Sandra u 18. minuti[14] zabio gol i odveo Juventus u osminu završnice Lige prvaka.[15] Iako su igrači Manchester Citiya tražili prekršaj u napadu sudac Brych nije se oglasio.[16]
Dolaskom novog trenera Juventusa Maurizia Sarrija tijekom ljeta 2019., Mandžukić je isključen iz trenerovih planova. Stoga je izostavljen iz Juventusove momčadi za UEFA Ligu prvaka 2019./20. s klupskim suigračem Emreom Canom. Nakon što nije ostvario niti jedan nastup tijekom sezonu 2019./20., Mandžukić je odlučio napustiti Juventus.
Na Badnjak 2019. Mandžukić je odlučio prijeći u katarski klub Al-Duhail.[17][18] Pet dana kasnije službeno je postao igračem Al-Duhaila.[19]
Svoj klupski debi ostvario je 4. siječnja 2020. u ligaškoj utakmici protiv kluba Qatar SC koja je završila bez golova.[20] Svoj prvi klupski gol postigao je pest dana u utakmici katarskog kupa protiv kluba Al-Sailiya koja je završila 2:0.[21] Dana 11. veljače 2020. Mandžukić je debitirao i postigao svoj prvi gol u Azijskoj ligi prvaka i to protiv iranskog Persepolisa koji je poražen 2:0.[22] Dana 5. srpnja 2020. Mandžukić je sporazumno raskinuo ugovor s Al-Duhailom. Za klub je postigao dva gola u deset nastupa.[23]
Nakon raskida ugovora s Al-Duhailom znatan broj klub pokazao je interes za dovođenje Mandžukića. Među tim klubovima su: Fenerbahçe, Beşiktaş, Lokomotiv Moskva, AC Milan, Benevento, Hellas Verona, Fiorentina, Aston Villa, Wolverhampton Wanderers, Marseille, Wolfsburg, Hertha Berlin i Schalke 04.[24][25][26]
Dana 19. siječnja 2021. Mandžukić je potpisao ugovor s Milanom do kraje sezone uz mogućnost produljenja ugovora na još jednu godinu.[27] U ligi je debitirao 23. siječnja protiv Atalante od koje je Milan izgubio 0:3.[28] Dok je igrao za Milan,brojne ozljede narušile su mu fizičku kondiciju i formu. Za Milan je nastupao 11 puta i to uglavnom kao zamjena. Ni jednom nije bio strijelac za klub. Dana 24. svibnja 2021. Mandukić je najavio odlazak iz Milana jer mu klupska uprava nije produžila ugovor.[29]
Dana 3. rujna 2021. Mandžukić je objavio kraj igračke karijere.[30]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Mario_Mand%C5%BEuki%C4%87_2018.jpg/220px-Mario_Mand%C5%BEuki%C4%87_2018.jpg)
Bio je standardni član mladih hrvatskih nogometnih reprezentacija (do 19, do 20, do 21), a 21. studenoga 2007. godine debitirao je i za Hrvatsku A selekciju u kvalifikacijskoj utakmici protiv Makedonije. Prvi pogodak za hrvatsku reprezentaciju postigao je 10. rujna 2008. godine, u 77. minuti ogleda protiv Engleske (1:4), u kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2010. godine.[31]
U kvalifikacijskoj skupini za Euro, Mandžukić je postigao dva pogotka za reprezentaciju, i to izjednačujući pogodak protiv Gruzije na Poljudu, kao i zadnji pogodak Hrvatske u skupini, na Kantridi protiv Latvije. U dodatnim kvalifikacijama, hrvatska je reprezentacija ždrijebana s Turskom. U izvrsnoj utakmici u Türk Telekom Areni, Mario Mandžukić je postigao drugi pogodak na utakmici i tako učvrstio vodstvo Hrvatske koje je kasnije zapečatio Ćorluka.[32]
Na završnici prvenstva, u skupini sa Španjolskom, Italijom i Republikom Irskom, Mandžukić je najavljen kao jedan od glavnih napadača nakon ozljede Ivice Olića.[33] U prvoj utakmici s Ircima, Mandžukić postiže dva pogotka, oba glavom, i tako postaje prvi Hrvat koji je postigao dva pogotka u jednoj utakmici na nekom velikom natjecanju još od Davora Šukera na Euru 1996. godine.[34] Hrvatska je na kraju pobijedila s 3:1.[34] U idućoj utakmici s Talijanima, opet postaje ključni igrač reprezentacije; nakon dominacije i vodstva Italije, Mandžukić postiže pogodak u 72. minuti i donosi novi bod Vatrenima. Tim je pogodcima Mandžukić privremeno bio najbolji strijelac prvenstva, ali Hrvatska ne uspijeva proći u četvrtzavršnicu zbog boda prednosti koju je na kraju imala reprezentacija Italije.
U kvalifikacijama prvi pogodak zabija protiv Srbije za 1:0, utakmica je završila rezultatom 2:0. U dodatnim kvalifikacijama u drugoj utakmici zabija za 1:0 protiv Islanda i Hrvatska pobjedom od 2:0 odlazi na Svjetsko prvenstvo u Brazil 2014.
Prvu utakmicu bio je suspendiran zbog crvenog kartona. U drugoj utakmici zabio je dva pogotka za Hrvatsku u pobjedi protiv Kameruna od 4:0.[35]
Hrvatski nogometni izbornik objavio je u svibnju 2016. godine popis za nastup na Europskom prvenstvu u Francuskoj, na kojem se nalazi Mandžukić.[36]
Mario je zabio u osmini finala izjednačujući pogodak Danskoj za 1:1. Rezutat se nije mijenjao pa je Hrvatska slavila boljim izvođenjem jedanaesteraca (6:5). Zabio je i odlučujući pogodak u polufinalnoj utakmici protiv Engleske u 109. minuti pa tako odveo Hrvatsku u prvo završnicu svjetskoga prvenstva (2:1) protiv Francuske, u kojem je upisao povijest. Naime, Mandžukić je jedini igrač u povijesti završnica SP-ava koji je zabio autogol. No, iskupio se golom u 69. minuti nakon pogreške francuskoga vratara koji ipak nije bio dovoljan protiv Francuske (2:4). Nakon osvajanja svjetskoga srebra, 14. kolovoza 2018. godine, u 33. godini života, oprostio se od igranja za Hrvatsku.[37]
- 2008.: Najbolji igrač Prve HNL, u izboru kapetana klubova Prve HNL.[38]
- Najbolji strijelac 1. HNL u sezoni 2008./09., s postignutih 16 pogodaka.
- Najbolji igrač 1. HNL, Žuta majica Sportskih novosti u sezoni 2008./09.
- Najbolji strijelac, EURO 2012., s postignuta 3 pogotka. ↓1
- Večernji list, Nogometaš godine: 2012.[39]
- Vatrena krila za 2012. godinu, nagrada Kluba navijača hrvatske nogometne reprezentacije "Uvijek vjerni" za najsrčanijeg hrvatskog reprezentativca.
- Najbolji športaš Hrvatske za 2013. godinu u 62. izboru Sportskih novosti.[40]
- Pogodak koji je postigao 2017. u završnici Lige prvaka protiv Reala iz Madrida UEFA je proglasila najljepšim.[41]
- 2018.: Počasni građanin Grada Slavonskoga Broda.[42]
- 2018.: Odlukom Predsjednice Republike Hrvatske Kolinde Grabar-Kitarović odlikovan je Redom kneza Branimira s ogrlicom, za izniman, povijesni uspjeh hrvatske nogometne reprezentacije, osvjedočenu srčanost i požrtvovnost kojima su dokazali svoje najveće profesionalne i osobne kvalitete, vrativši vjeru u uspjeh, optimizam i pobjednički duh, ispunivši ponosom sve hrvatske navijače diljem svijeta ujedinjene u radosti pobjeda, te za iskazano zajedništvo i domoljubni ponos u promociji športa i međunarodnog ugleda Republike Hrvatske, te osvajanju 2. mjesta na 21. Svjetskom nogometnom prvenstvu u Ruskoj Federaciji.[43]
- 2024. Odlukom predsjednik Republike Hrvatske Zorana Milanovića odlikovan je Poveljom Republike Hrvatske: "Za izniman uspjeh hrvatske nogometne reprezentacije, doprinos sportu i međunarodnom ugledu Republike Hrvatske te osvajanju 3. mjesta na 22. Svjetskom nogometnom prvenstvu u Državi Katru" [44]
- Prvak Hrvatske (3) : 2007./08., 2008./09., 2009./10.
- Hrvatski nogometni kup (2) : 2008., 2009.
- Prvak Njemačke (2) : 2012./13., 2013./14.
- Njemački kup (2) : 2012./13., 2013./14.
- DFL-Supercup (1) : 2012.
- UEFA Liga prvaka (1) : 2012./13.
- FIFA Svjetsko klupsko prvenstvo (1) : 2013.
- UEFA Superkup (1) : 2013.
- Španjolski Superkup (1) : 2014.
- Prvak Italije (4) : 2015./16., 2016./17., 2017./18., 2018./19.
- Talijanski kup (3) : 2015./16., 2016./17., 2017./18.
- Talijanski Superkup (1) : 2015.
- Qatar Stars League (1): 2019./20.
- Svjetsko prvenstvo: 2018. (2. mjesto)[45]
- ↑1 3 pogotka postigli su također Mario Gómez, Cristiano Ronaldo, Alan Džagojev, Mario Balotelli i Fernando Torres.
- ↑ Mario Mandžukić. juventus.com
- ↑ Mario Mandzukic: Bayerns neuer Neuner. www.abendzeitung-muenchen.de. Pristupljeno 26. svibnja 2012.
- ↑ Ćiro Blažević: Uh, Hrvatska je baš jaka: Zašto sam Mandžu prozvao Đilkoš..., 24sata, 12. lipnja 2012. Pristupljeno 24. lipnja 2016.
- ↑ Razgovar Marija Mandžukića s Robertom Matteonijem: Mario Mandžukić zamolio: Nemojte me zvati đilkošem, imam ja svoje ime i prezime!, Sportske novosti, 13. rujna 2011. Pristupljeno 24. lipnja 2016.
- ↑ Mandžukić napokon u Njemačkoj. sportnet.hr. Pristupljeno 24. kolovoza 2010.
- ↑ Sportske novosti: Mandžukić u Bayernu do 2016., Mandža postao četvrti najskuplji hrvatski nogometaš Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. ožujka 2016. (Wayback Machine), preuzeto 27. lipnja 2012.
- ↑ (engl.) Novi Bayern München potpisao s Mandžukićem: "Sjajno je biti ovdje". Goal.com. 30. lipnja 2012. Pristupljeno 2. srpnja 2012.
- ↑ (engl.) Dogovoreni uvjeti s hrvatskim napadačem Mandžukićem. FC Bayern München. 27. lipnja 2012. Pristupljeno 2. srpnja 2012.
- ↑ Video: Mario za povijest. Mandžukić u Londonu postao prvi Hrvat koji je zabio u finalu Lige prvaka! Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. ožujka 2016. (Wayback Machine), Jutarnji list, 25. svibnja 2013.
- ↑ Mandžukić prešao u Atlético Madrid. sportske.jutarnji.hr. 10. srpnja 2014. Inačica izvorne stranice arhivirana 7. ožujka 2016. Pristupljeno 11. srpnja 2014.
- ↑ Mandžukić zabio za prvi trofej u Atlético Madridu. vecernji.hr. 22. kolovoza 2014. Pristupljeno 25. kolovoza 2014.
- ↑ Mandžukić prešao u Juventus. jutarnji.hr. 21. lipnja 2015. Pristupljeno 22. lipnja 2015.
- ↑ Mandžukić srušio Man. City i odveo Juve do prvog mjesta!, Gol.hr, 25. studenoga 2015.
- ↑ Pogba započeo, Sandro ubacio, Mandžukić zabio, Index.hr, 25. studenoga 2015.
- ↑ Josip Tolić, Mandžo odveo Juve u osminu! I Atlético ide dalje, United 'visi'!, 24 sata, 25. studenoga 2015.
- ↑ Juve i Real slavili, Mandžukić i Modrić strijelci!, Slobodna Dalmacija, 25. studenoga 2015.
- ↑ Krušelj, Dražen. 23. prosinca 2019. KAKO JE DOŠLO DO NAJBOGATIJEG MANDŽUKIĆEVOG TRANSFERA Dolazak u jedan od najvećih klubova već se činio gotovom stvari, a onda je proigrao mladi lav... Pristupljeno 24. prosinca 2019.
- ↑ MANDŽUKIĆ STAVIO POTPIS NA UGOVOR S NOVIM KLUBOM! Talijani su objavili lažnu informaciju da od posla nema ništa, jedna je fotografija prelomila sve. Sportske novosti. 24. prosinca 2019. Pristupljeno 24. prosinca 2019.
- ↑ Mandzukic joins Al-Duhail. Football Italia. 29. prosinca 2019.
- ↑ Qatar SC hold Al Duhail on Mandzukic debut. The Gulf Times. 4. siječnja 2020. Pristupljeno 30. siječnja 2020.
- ↑ Al Duhail Reaches Qatar Cup Final. Al Duhail (engleski). 10. siječnja 2020. Inačica izvorne stranice arhivirana 28. studenoga 2021. Pristupljeno 28. listopada 2022.
- ↑ VIDEO: TO JE KLASIČNI MANDŽO! TREBALO MU JE SAMO PET MINUTA DA ZABIJE U LIGI PRVAKA Pogledajte gol hrvatske legende i veliko slavlje u novom klubu. Sportske novosti. 11. veljače 2020.
- ↑ Former Juventus striker Mandzukic terminates Al-Duhail contract after just six months in Qatar | Goal.com. www.goal.com. Pristupljeno 5. srpnja 2020.
- ↑ Mandžukić totalno zaludio nogometno tržište! Javio se novi klub koji ga želi spojiti s drugim Vatrenim. Sportske novosti. 9. srpnja 2020. Pristupljeno 10. srpnja 2020.
- ↑ Ribery je dobio zadatak uvjeriti Mandžukića da prihvati ponudu, ali ima i onih koji ga ne žele!. Jutarnji list. 10. srpnja 2020. Pristupljeno 11. srpnja 2020.
- ↑ Krušelj, Dražen. 20. siječnja 2021. Mandžukić zaprepastio liječnike odmah po dolasku! Evo koliko će zaraditi u slučaju najboljeg scenarija. Sportske novosti. Pristupljeno 20. siječnja 2021.
- ↑ OFFICIAL STATEMENT: MARIO MANDŽUKIĆ. Associazione Calcio Milan. 19. siječnja 2021. Pristupljeno 19. siječnja 2021.
- ↑ Mandžukić debitirao u debaklu Milana. Umalo je zabio gol u prvom dodiru s loptom. Index.hr. 23. siječnja 2020. Pristupljeno 23. siječnja 2021.
- ↑ 'A pleasure to play for AC Milan' – Mandzukic bids farewell as Rossoneri spell comes to an end | Goal.com. www.goal.com
- ↑ Mandžukić, Mario. 3. rujna 2021. Mario Mandžukić objavio kraj igračke karijere. Hrvatski nogometni savez. Pristupljeno 3. rujna 2021.
- ↑ Svjetsko nogometno prvenstvo 2010. – Južna Afrika (Hrvatska – Engleska) Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. ožujka 2016. (Wayback Machine), vatreni.hr.info., 10. rujna 2008.
- ↑ Rapsodija u Istanbulu: Hrvatska osveta za Beč, Euro nam ne može pobjeći!. Sportske.jutarnji.hr. 11. studenoga 2011. Inačica izvorne stranice arhivirana 14. prosinca 2011. Pristupljeno 21. lipnja 2012.
- ↑ Olić neće moći, Bilić pozvao Kalinića. tportal.hr. 4. lipnja 2012. Pristupljeno 21. lipnja 2012.
- ↑ a b Početak iz snova: Mandžo i Jelavić torpedirali Irce, Hrvatska na vrhu skupine!. Sportske.jutarnji.hr. 10. lipnja 2012. Inačica izvorne stranice arhivirana 15. lipnja 2012. Pristupljeno 21. lipnja 2012.
- ↑ Dva gola Mandžukića. vecernji.hr. 19. lipnja 2014. Pristupljeno 25. kolovoza 2014.
- ↑ (engl.) Euro 2016: Full squads for every country. bbc.com. 5. lipnja 2016. Pristupljeno 5. lipnja 2016.
- ↑ "Dao sam najbolje od sebe za Hrvatsku" – Hrvatski nogometni savez. HNS. HNS. 14. kolovoza 2018. Pristupljeno 14. kolovoza 2018.
- ↑ tportal.hr: Tko je nasljednik Nike, Eduarda, Luke, Sammira? Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. srpnja 2014. (Wayback Machine), preuzeto 1. listopada 2012.
- ↑ Branimir Korać, Mariju Mandžukiću naslov najboljeg hrvatskog nogometaša u 2012. godini Arhivirana inačica izvorne stranice od 20. siječnja 2013. (Wayback Machine), hrsport.net, preuzeto 3. lipnja 2013.
- ↑ Po izboru Sportskih novosti. Mandžukiću nagrada za njboljeg sportaša u 2013. godini, HNS, (pristupljeno 26. prosinca 2013.)
- ↑ Modrić u momčadi godine, Mandžukićev gol najljepši, Hrvatski nogometni savez, 5. lipnja 2017. Pristupljeno 13. srpnja 2017.
- ↑ Mario Mandžukić proglašen je počasnim građaninom grada Slavonskog Broda, slavonski-brod.hr, 12. srpnja 2018., pristupljeno 24. studenoga 2018.
- ↑ Odluka o dodjeli odlikovanja Reda kneza Branimira s ogrlicom za izniman, povijesni uspjeh hrvatske nogometne reprezentacije Narodne novine, 14. studenog 2018.
- ↑ narodne-novine.nn.hr: Odluka o dodjeli odlikovanja pristupljeno: 25. kolovoza 2024.
- ↑ McNulty, Phil. 15. srpnja 2018. France 4–2 Croatia. BBC. Pristupljeno 15. srpnja 2018.
![]() | Zajednički poslužitelj ima još gradiva o temi Mario Mandžukić |
- Službena stranica Maria Mandžukića
- Mandžukić Mario, oneversusone.com Arhivirana inačica izvorne stranice od 27. lipnja 2019. (Wayback Machine)