סאמוס
![]() | |
העיר סאמוס, בירת היחידה האזורית | |
מדינה |
![]() |
---|---|
מחוז | צפון הים האגאי |
חבל ארץ | האיים האגאיים |
רשויות מוניציפליות ביחידה האזורית | 1. סאמוס |
בירת היחידה האזורית | סאמוס |
שטח | 468 קמ"ר |
‑ הנקודה הגבוהה |
Kerkis ![]() |
אוכלוסייה | |
‑ ביחידה האזורית | 32,642 (2021) |
‑ צפיפות | 69 נפש לקמ"ר (2011) |
קואורדינטות | 37°45′00″N 26°50′00″E / 37.75°N 26.8333°E |
אזור זמן | UTC+2 |
http://www.samos.gr/ | |
![]() ![]() |
סאמוס (ביוונית: Σάμος) הוא אי יווני במזרח הים האגאי, הממוקם מול חופי איוניה, ומהווה יחידה אזורית ורשות מוניציפלית נפרדת של יוון במחוז צפון הים האגאי. סאמוס שייך לקבוצת האיים האגאיים הצפון מזרחיים, והוא בין הדרומיים בקבוצה. האי ממוקם בדרום מפרץ קושדסי, ומופרד מהחוף הטורקי שבמזרחו על ידי מצר ים שרוחבו הוא כ-1.6 ק"מ. מנהלתית, היחידה האזורית של סאמוס גובלת בטורקיה בצפון ובמזרח, קלימנוס בדרום, ואיקריה במערב.
אטימולוגיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]לפי סטראבון, שם האי הגיע מהמילה הפיניקית ל"גבוה".[1][2]
היסטוריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]המשורר אסיוס איש סאמוס (אנ') מספר בשירתו האפית שלפויניקס נולדו אסטיפלאיה (אנ') ואירופה הפיניקיות, שאמם הייתה פרימדה בת אוינאוס (גר'). אסטיפלאה הולידה מפוסידון את אנקאיוס (אנ') ששלט על הללגים (אנ'), והוא לקח לאישה את סאמיה (יוו'), בתו של נהר מיאנדר, והוליד איתה בת אחת וארבעה בנים, ביניהם סאמוס.[3]
בעת העתיקה נולדו באי אפיקורוס, אריסטרכוס ופיתגורס (ממוצא פיניקי). סאמוס הייתה מרכז תרבות יווני שהגיע לשיא פריחתו בתקופתו של פוליקרטס,[דרוש מקור][מפני ש...] במאה ה-6 לפנה"ס, עת הוקמו בה מקדש ההראיון הענק והפיתגוריון. לפי פאוסניאס (המאה ה-2), העץ המקודש (אנ') העתיק ביותר בעולם היווני היה עץ וויטקס בהראיון של סאמוס.[4]
במהלך ההיסטוריה נשלט האי בידי אימפריות רבות (פרסים, סלוקים, רומאים, ביזנטים, עות'מאנים), וצורף ליוון רק במרץ 1913.[5] בתחילת יוני 1925 התחוללה באי מרידה אשר הובילה לתפיסת השלטון ביוון על ידי הגנרל פנגלוס.[6][7] האי נתפס על ידי המורדים במרד הכושל של מרץ 1935.[8]
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש האי על ידי גרמניה הנאצית.
גאוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]שטח האי הוא 468 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה, נכון ל-2011, 32,977 נפשות. היישוב הגדול ביותר באי, המשמש כבירת היחידה האזורית, הוא עיר הנמל סאמוס. העיר השנייה בגודלה היא ואת'י, הצמודה לעיר סאמוס.
האי היה במוקדן של מספר רעידות אדמה חזקות. ביולי 1875 נהרסו ברעידת אדמה 150 בתים ועשרה אנשים נהרגו.[9] רעש אדמה נוסף פקד את האי בשנת 1904.[10]
אתרי מורשת
[עריכת קוד מקור | עריכה]כחלק ממורשתו של פיתגורס יליד האי נהוגה באי עד היום מכירה לתיירים של מה שידוע כגביע פיתגורס (או כוס ה'צדק'), הנחשב כהמצאה של פיתגורס. ההראיון והפיתגוריון הם אתרי מורשת עולמית מאז שנת 1993.
לקריאה נוספת
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ברכה ריבלין, "סמוס", בתוך: הנ"ל (עורכת), פנקס הקהילות: (10) יוון, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 299–300.
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]אתר האינטרנט הרשמי של סאמוס
- סאמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- לירון בונאנו שטרן, הכירו את סאמוס: השילוב היווני המושלם בין טבע לים, באתר למטייל, 25 באפריל 2018
- איל שפירא, סאמוס: האי היווני שיגרום לכם לעזוב הכל ופשוט לרוץ למים, באתר וואלה, 12 ביולי 2018
- רעות רימרמן, האי היווני שישראל עדיין לא כבשה, באתר ynet, 17 ביולי 2018
סאמוס (יוון), דף שער בספרייה הלאומית
- סאמוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ Everett-Heath, John (2017). The Concise Dictionary of World Place Names (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 9780192556462.
- ^ Leaf, Walter (2010). Homer, the Iliad (באנגלית). Cambridge University Press. ISBN 9781108016872.
- ^ פאוסניאס, תאוריה של יוון, 7.4.1 (ראו במקור היווני וכן בתרגום לאנגלית)
- ^ פאוסניאס, תאוריה של יוון, 8.23.5 (ראו במקור היווני וכן בתרגום לאנגלית)
- ^ כבוש היונים, הצפירה, 17 במרץ 1913
- ^ מרד על האי סאמוס, דבר, 9 ביוני 1925
- ^ המרד החדש ביוון, דואר היום, 29 באוגוסט 1926
- ^ המורדים ביוון כובשים איים, דואר היום, 10 במרץ 1935
- ^ מהעיר סאמוס מודיעים, חבצלת, 30 ביולי 1875
- ^ קאנסטאנטינאפיל, חבצלת, 28 באוקטובר 1904