Frankkien valtakunnan laajeneminen vuosien 481 ja 814 välillä.
Frankit (lat.Franci) olivat alun perin Reinin itäpuolella asunut suuri germaaninen kansa, joka ilmestyi 200-luvulla Gallian koillisrajalle.[1]
Heidän nimensä on saattanut merkitä joko "vapaat" tai se on johdettu muinaisgermaanisesta sanasta francho, keihäänkärki.[2]
Frankit olivat alun perin muodostuneet useiden germaaniheimojen liittoutuessa yhteen. Näihin heimoihin kuuluivat chamavit, ampsivarit, brukterit, chattuarit ja khattit.[3][2] Frankit jakautuivat kahteen pääryhmään, saalilaisiin frankkeihin Reinin alajuoksulla ja ripuaarisiin frankkeihin etelämpänä, Reinin yläjuoksun alueella[4]. Nimitys saalilainen tuli suolaa ja ripuaarinen virtaa tarkoittavasta sanasta, mikä viittasi heimojen asuinsijoihin. Khattien heimo on joskus katsottu frankkien kolmanneksi pääryhmäksi[5].
Frankit tekivät yhdessä alemannien kanssa hyökkäyksiä Reinin yli roomalaisia vastaan 250-luvun lopulla, ja he ryöstivät kaupunkeja aina Hispanian itärannikolla asti. Frankit valtasivat bataavien asuinalueet 200-luvun lopussa.[6]
Saalilaiset frankit tunkeutuivat 300-luvulla nykyiseen Belgiaan ja 400-luvun alussa nykyiseen Ranskaan. Ranska (lat.Francia, ransk.France) on saanut nimensä saalilaisten frankkien mukaan.[5] Frankit omaksuivat kristinuskon aluksi sen areiolaisessa muodossa.[6] Roomalainen sotapäällikkö Aëtius pakotti heidät Rooman vallan alaisiksi 432, ja frankit olivat Aëtiuksen liittolaisina Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451. Vandaalien heikentämä Rooma menetti kuitenkin valtansa Galliassa, ja vuoteen 480 mennessä frankeilla oli vahva jalansija Gallian koillisosissa[5].
Frankkien yhdistäjä oli Klodvig, jonka sekä saalilaiset että ripuaariset frankit tunnustivat kuninkaakseen 400-luvun lopussa. Klodvig hyökkäsi 507 visigoottien valtakuntaan ja löi heidät. Visigoottien oli tappion koettuaan luovuttava gallialaisista alueistaan. Klodvig kääntyi katoliseen uskoon ja sai samalla taakseen sekä kirkon että gallialais-roomalaisen väestön tuen.[5] Klodvig loi perustan frankkien valtakunnalle, joka merovingien ja karolingien aikana käsitti suuren osan Länsi-Eurooppaa.