Veneetsia rahu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/02/B-Alexander_III1.jpg/220px-B-Alexander_III1.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/Barbarossa.jpg/220px-Barbarossa.jpg)
Veneetsia rahu ehk Veneetsia leping on 1177. aastal paavstivõimu ja selle liitlaste (Lombardia Liigasse kuulunud Põhja-Itaalia linnriigid) ning Rooma keisri Friedrich I Barbarossa vahel sõlmitud rahuleping. Läbirääkimistest võttis osa ka normannide Sitsiilia kuningriik ja rahu määras seeläbi mitmeks järgmiseks aastaks ära kogu Itaalia poliitilise suuna.
Tagamaad
[muuda | muuda lähteteksti]Rahuleping järgnes aasta varem, 1176. aasta 29. mail, toimunud Legnano lahingule, mille keiser Friedrich I Barbarossa väed kaotasid. Keiser saatis peale kaotust kiiresti saadikud paavst Aleksander III juurde Anagni linna, soovides paavsti ja Friedrichi vastupaavsti Calixtus III vahelise kirikulõhe lõpetamist.
Lepingu sõlmimine
[muuda | muuda lähteteksti]Peale seda kui esialgne kokkulepe oli saavutatud, kavandati suurem nõupidamine 1177. aasta juulikuusse. Vahepealsel ajal sekkus Friedrich Veneetsia sisemistesse võitlustesse, lootes kindlustada paavstiga vastamisi seismise ajaks võimu keisririigi toetajatele.
24. juulil saatis paavst Püha Markuse basiilikast teele kardinalide delegatsiooni Veneta laguuni suudmes oleval Lido di Venezia saarel viibiva keisri juurde. Keiser tunnustas ametlikult Aleksandrit paavstina ja hülgas oma vastupaavsti. Seepeale võtsid kardinalid ka keisrilt kirikuvande, mille alla Friedrich I oli pandud.
Seejärel eskortisid Veneetsia doodž Sebastian Ziani ja Aquileia patriarh Ulrich II von Treven keisri Veneetsiasse. Sitsiilia kuninga saadikutena olid kohal Salerno peapiiskop ning kroonik Romualdo, kes sündmuse pealtnägijana kirja pani, ja krahv Andria Roger.
Sõlmitud lepinguga tunnustas keiser küll paavstide ilmalikke õigusi Rooma linnale, kuid linn ise ei alistunud paavstile ja viimane sunniti sealt 1179. aastal lahkuma.
Keiser Friedrich I ja Sitsiilia kuninga Wilhelm II vahel sõlmiti 15-aastane rahu, mis sillutas teed Sitsiilia kuldsetele rahu- ja õitsenguaastatele. Samamoodi sõlmiti Lombardia Liigaga kuueaastane rahu, ent need läbirääkimised jätkusid hiljem ja keiser tunnustas Lombardia linnade sõltumatust lõpuks 1183. aasta Konstanzi rahuga.
Vaata ka
[muuda | muuda lähteteksti]Allikad
[muuda | muuda lähteteksti]- Norwich, John Julius. The Kingdom in the Sun 1130-1194. Longman: London, 1970.