Otto Šmidt
Otto Juljevič Šmidt | |
---|---|
![]() Otto Juljevič Šmidt (1938) | |
Rodné jméno | Отто-Фридрихъ-Юліусъ Юльевичъ Шмидтъ |
Narození | 18.jul. / 30. září 1891greg. nebo 30. září 1891 Mogilev |
Úmrtí | 7. září 1956 (ve věku 64 let) Moskva |
Příčina úmrtí | tuberkulóza |
Místo pohřbení | Novoděvičí hřbitov (55°43′29″ s. š., 37°33′15″ v. d.) |
Národnost | baltští Němci |
Alma mater | Fyzikálně-matematická fakulta Kyjevské univerzity (do 1913) Druhé kyjevské gymnázium |
Povolání | astronom, matematik, objevitel, politik, vysokoškolský učitel, fyzik, státník, psychoanalytik, geofyzik, geograf a cestovatel |
Zaměstnavatelé | Imperátorská univerzita svatého Vladimíra (1916–1917) Lomonosovova univerzita (1923–1930) Hlavní správa Severní mořské cesty (1932–1939) Ruská akademie věd (od 1935) Ústav zemské fyziky O. J. Šmidta Ruské akademie věd (1939–1949) |
Ocenění | Leninův řád (1932, 1937 a 1953) Řád rudé hvězdy (1934) Hrdina Sovětského svazu (1937) Řád rudého praporu práce (1937 a 1945) medaile Za udatnou práci za velké vlastenecké války 1941–1945 … více na Wikidatech |
Politické strany | Ruská sociálně demokratická dělnická strana (do 1918) Komunistická strana Sovětského svazu (od 1918) |
Choť | Věra Fjodorovna Janická |
Děti | Vladimir Schmidt Sigurd Ottovič Šmidt |
Příbuzní | Vera Schmidt a Fyodor Schmidt (vnoučata) |
Funkce | poslanec Nejvyššího sovětu SSSR (1938–1946) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Otto Juljevič Šmidt, uváděn též jako Otto Juljevič Schmidt, rusky Отто Юльевич Шмидт (18. záříjul./ 30. září 1891greg., Mogilev – 7. září 1956, Moskva)[1] byl běloruský a sovětský matematik, astronom, geofyzik, filozof, jazykovědec, encyklopedista a polárník.
Velel několika sovětským polárním expedicím, například výpravě do Země Františka Josefa (1929–1930) či expedici Sever[1]. V matematice se věnoval abstraktní teorii grup, aplikoval ji v topologii a také v teoretické fyzice.[2][3] Zabýval se rovněž kosmologií – zformuloval zcela novou teorii vzniku sluneční soustavy.[4]
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se na území dnešního Běloruska (tehdy Ruská říše) do německo-lotyšské rodiny. Studoval na gymnáziu v Mogilevu a Kyjevě, které ukončil v r. 1909 zlatou medailí. Vystudoval matematiku na univerzitě v Kyjevě, kde působil od r. 1913 až do Říjnové revoluce. Věnoval se teorii grup a získal titul soukromého docenta. V r. 1916 publikoval monografii Abstraktní teorie grup (Абстрактная теория групп). Po r. 1917 se zapojil do politického života, byl jedním z hlavních tvůrců systému sovětské vědy. V r. 1920 se vrátil k pedagogické práci a byl jmenován profesorem Moskevské univerzity. V letech 1924–1941 byl hlavním redaktorem Velké sovětské encyklopedie. V r. 1927 byl na vědeckém pobytu na univerzitě v Göttingenu, kde se zabýval problémy moderní algebry a napsal jednu ze svých nejlepších prací pojednávající o teorii grup.[5] V r. 1928 se zúčastnil první sovětsko-německé expedice organizované Akademií věd SSSR, jejímž cílem bylo prozkoumat nejvyšší vrcholy západní části pohoří Pamír. V r. 1929 založil katedru vyšší algebry fyzikálně-matematické fakulty Moskevské univerzity, kterou vedl až do r. 1949.
V letech 1930-1934 vedl arktické expedice na parnících Sedov, Sibirjakov a Čeljuskin,[1] jejichž cílem bylo prokázat, že po severní námořní cestě je možné proplout z evropské části Sovětského svazu až na Dálný východ. Při poslední plavbě se parník Čeljuskin v únoru 1934 dostal v Čukotském moři do sevření ledových ker a potopil se. Posádka a cestující v počtu 104 osob se stačila přemístit s potřebnými zásobami na led, odkud byli během března a dubna letecky transportováni na pevninu. [6]V posledních dnech pobytu na kře Šmidt těžce onemocněl a musel být převezen do nemocnice ve městě Nome na Aljašce. V letech 1932 - 1938 byl Otto Šmidt náčelníkem hlavní správy Severní mořské cesty.
V letech 1939–1942 byl místopředsedou Akademie věd Sovětského svazu.[7] Věnoval se vědecké činnosti v oblasti matematiky, geofyziky a kosmogonie. Z jeho popudu byl v r. 1938 zřízen Ústav teoretické geofyziky, který Otto Šmidt řídil až do r. 1948, jeho odděleni vzniku Země až do posledních let svého života. V posledních patnácti letech svého života se velmi intenzivně zabýval otázkami kosmogonie, a to zejména vypracováním nové hypotézy o vzniku Země a planet.[5]
Otto Šmidt byl třikrát ženatý, měl 3 syny: Vladimíra (1920–2008), Sigurda[1] (1922–2013) a Alexandra (1934–2010). Zemřel 7. září 1956 v Moskvě a je pochován na Novoděvičím hřbitově.
Ocenění
[editovat | editovat zdroj]Otto Schmidt byl za svou práci 27. června 1937 vyznamenán titulem Hrdina Sovětského svazu,[1] třikrát obdržel Leninův řád a řadu dalších vyznamenání a ocenění. Jeho jméno nese Šmidtův ostrov v Karském moři, poloostrov na pobřeží Čukotského moře a nedaleké sídlo městského typu, Mys Šmidta v Čukotském autonomním okruhu, mys Shmidt Point v Antarktidě, stejně jako jej nesl geofyzikální institut Sovětské akademie věd.
Na jeho počest byl pojmenován asteroid, který objevila v roce 1948 sovětská astronomka Pelageja Fjodorovna Šajn – (2108) Otto Schmidt.[8]
Měsíční kráter Schmidt nese jméno Otto Šmidta, německého astronoma J. F. J. Schmidta a německého optika Bernharda Schmidta.
První sovětský ledoborec užívaný pro vědecký výzkum, který byl spuštěn na vodu v roce 1979, nesl jméno Otto Schmidt.[9]
Šmidtovo jméno nesou ulice v Mogilevu, Lipecku a Kyjevě. Od roku 1995 uděluje Institut fyziky Země Ruské akademie věd „Cenu Otto Šmidta“ za významný základní výzkum v Arktidě.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/1966_CPA_3346.jpg/220px-1966_CPA_3346.jpg)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byly použity překlady textů z článků Otto Schmidt na anglické Wikipedii, Otto Juljewitsch Schmidt na německé Wikipedii a Шмидт, Отто Юльевич na ruské Wikipedii.
- ↑ a b c d e Velká ruská encyklopedie [online]. Ruská akademie věd [cit. 2019-09-30]. Heslo ШМИДТ. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-04-26. (rusky)
- ↑ Archivovaná kopie. leporelo.info [online]. [cit. 2016-12-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2018-08-22.
- ↑ Archivovaná kopie. leporelo.info [online]. [cit. 2016-12-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2018-08-22.
- ↑ http://archiv.ihned.cz/c1-975001-veda-a-technika
- ↑ a b MARTAN, František. Otto Juljevič Šmidt (nekrolog) [online]. [cit. 2019-06-09]. Dostupné online.[nedostupný zdroj]
- ↑ CODR, Milan; GINTER, Adolf. Přemožitelé času sv. 5. 1.. vyd. Praha: Mezinárodní organizace novinářů, 1988. Kapitola Otto Juljevič Šmidt, s. 186–190.
- ↑ http://www.cojeco.cz/index.php?detail=1&id_desc=94585&title=%8Amidt&s_lang=2
- ↑ SCHMADEL, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names. 5th. vyd. New York: Springer Verlag, 2003. Dostupné online. ISBN 3-540-00238-3. S. p. 171.
- ↑ Ledoborec „Otto Schmidt“ Archivováno 22. 8. 2018 na Wayback Machine., www.maritime-connector.com, navštíveno duben 2014.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Otto Juljevič Šmidt na Wikimedia Commons
- Nekrolog v časopise Pokroky matematiky, fyziky a astronomie
- Bělorusové
- Sovětští matematici
- Narození 30. září
- Narození v roce 1891
- Úmrtí 7. září
- Úmrtí v roce 1956
- Úmrtí v Moskvě
- Hrdinové Sovětského svazu
- Nositelé Leninova řádu
- Členové KSSS
- Nositelé Řádu rudé hvězdy (SSSR)
- Pohřbení na Novoděvičím hřbitově
- Zemřelí na tuberkulózu
- Osobnosti na poštovních známkách
- Narození v Mogilevu
- Nositelé Medaile Za udatnou práci za Velké vlastenecké války 1941–1945
- Polárníci