Leonard Bernstein
Leonard Bernstein | |
---|---|
![]() Leonard Bernstein (1. prosince 1977) | |
Základní informace | |
Rodné jméno | Louis Bernstein |
Přezdívky | Lenny, Lenjuška[1] |
Narození | 25. srpna 1918[2] Lawrence, MA, USA[3] |
Původ | New York, USA[3] |
Úmrtí | 14. října 1990 (ve věku 72 let)[2] New York, NY, USA[4] |
Příčina úmrtí | zápal plic a srdeční zástava |
Místo pohřbení | Green-Wood Cemetery |
Žánry | crossover, muzikál, klasická hudba, orchestrální hudba a další[5] |
Povolání | dirigent[6], hudební skladatel[7], učitel hudby[8], pianista[9] |
Nástroje | klavír[4] |
Aktivní roky | 1943–1990[3][4] |
Vydavatelé | Columbia Records Deutsche Grammophon Philips Records |
Členem skupin | Americká akademie umění a věd Americká akademie umění a věd Bavorská akademie krásných umění Vídeňští filharmonikové |
Významná díla | Jeremiah The Age of Anxiety Kaddish West Side Story Candide |
Ocenění | Hudební cena Léonie Sonningové (1965) Čestný odznak Za vědu a umění (1976) Vyznamenání Kennedyho centra (1980) Čestný prsten města Vídně (1982) Cena Grammy za celoživotní dílo (1985) … více na Wikidatech |
Manžel(ka) | Felicia Montealegre (1951–1978) |
Děti | Jamie Bernstein Alexander Bernstein Nina Bernstein |
Rodiče | Samuel Joseph Bernstein a Jennie Resnick |
Podpis | ![]() |
Web | www |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Leonard Bernstein (25. srpna 1918, Lawrence, Massachusetts, USA – 14. října 1990, New York) byl americký dirigent, hudební skladatel, klavírista, pedagog, hudební popularizátor a televizní hvězda. Patřil mezi nejvýznamnější dirigenty své doby a byl také prvním americkým dirigentem, který získal mezinárodní uznání. Podle hudebního kritika Donala Henahana byl „jedním z nejzáhadněji talentovaných a nejúspěšnějších hudebníků v americké historii“.
Bernstein byl prvním v Americe narozeným dirigentem, který vedl americký orchestr.[10] Byl hudebním ředitelem Newyorské filharmonie, dirigoval přední světové orchestry a vytvořil významné dědictví zvukových a obrazových záznamů.[11] Byl také klíčovou postavou v moderním oživení hudby Gustava Mahlera, skladatele, o jehož hudbu se nejvíce zajímal.[12] Jako zručný klavírista[13] často dirigoval klavírní koncerty od klaviatury.
Biografie
[editovat | editovat zdroj]Narodil se jako Louis Bernstein v Lawrence ve státě Massachusetts do rodiny ukrajinských Židů původem z města Rovno.[14][15][16] Nebyl příbuzný filmového skladatele Elmera Bernsteina, ale byli přáteli a dokonce sdíleli určitou fyzickou podobnost.[17] Jako malý chlapec bral lekce na piano a navštěvoval Posádkovou a Bostonskou latinskou školu. Na Harvardově univerzitě studoval s Walterem Pistonem, Edwardem Burlingame-Hillem a A. Tillmanem Merrittem a mnoha dalšími. Absolvoval studium hudebních oborů na Harvardu (1939), poté studoval hru na klavír, dirigování a orchestraci na Curtisově institutu ve Filadelfii (1942), kde byl nejnadanějším žákem Fritze Reinera. V roce 1940 studoval pod vedením dirigenta Sergeje Kusevického v Tanglewoodu, berkshisrském letním středisku Bostonského symfonického orchestru, posléze se stal Kusevického asistentem.
Dne 14. listopadu 1943 „zaskočil“ za nemocného Bruna Waltera u Newyorské filharmonie, kde působil od září 1943 jako asistent. Tento záskok odstartoval jeho profesionální kariéru. V letech 1945-1947 byl hudebním ředitelem Newyorského Symfonického orchestru. Po smrti Sergeje Kusevického v roce 1951 se stal na mnoho let vedoucím třídy dirigování v Tanglewoodu. Na počátku roku 1947 Bernstein přijal pozvání Palestinského orchestru a přijel do Jeruzaléma v tehdejší britské mandátní Palestině (dnešní Izrael), aby dirigoval několik koncertů. O svých zážitcích z této cesty napsal Bernstein svému příteli:[18]
V těchto lidech je síla i oddanost, jež jsou obdivuhodné. Nikdy si nedají tuto zemi vzít, to by raději nejdřív zemřeli. A jejich zem je krásná tak, že se to nedá popsat.
Situace je napjatá a nepředvídatelná, orchestr výborný a plný nadšení (první zkouška dnes ráno). Mávl jsem taktovkou, a před koncertní síní zazněl jako doprovod hlučný výbuch. Klidně jsme pokračovali v práci. Tak to tady chodí. Včera večer z našeho hotelu unesli jednoho Angličana, dnes vyletěla do vzduchu policejní stanice, na náměstí byl zničen náklaďák – a život jde dál. Tančíme, hrajeme boogie-woogie, procházíme se kolem Středozemního moře (které je jako z pohádky) a doufáme v to nejlepší.Leonard Bernstein, v dopisech svému příteli
V letech 1958–1969 se stal hudebním ředitelem Newyorské filharmonie (831 koncertů). Poté až do své smrti hostoval u významných orchestrů (Bostonský symfonický orchestr, Izraelská filharmonie, Londýnští symfonikové, Vídeňští filharmonikové), operních domů a na hudebních festivalech po celém světě. Oživil celosvětový zájem o díla Gustava Mahlera a Charlese Ivese.
Na veřejnosti se televizními pořady od 50. let zasloužil o popularizaci vážné hudby. Tyto pořady získaly řadu televizních ocenění (např. 11 cen Emmy). Leonard Bernstein tak přivedl mnoho Američanů k vážné hudbě.
Vše začalo pořadem Omnibus, který měl v letech 1954–1961 deset dílů. Poté, co se stal šéfdirigentem Newyorské filharmonie, uskutečnil 15 programů pro dospělé (1958–1962) a především 53 programů pro mladé s názvem „Young People's Concerts with the New York Philharmonic“ (1958–1973), které byly nejpopulárnější. Bernstein v nich zasvěcoval diváky do tajů hudby a představoval významné skladby a hudební skladatele. Vybrané scénáře Koncertů pro mladé publikum poté vyšly knižně – kniha se stala bestsellerem (v českém překladu O hudbě - Koncerty pro mladé publikum. Praha: NLN, 1996).
V roce 1990 získal Praemium Imperiale, mezinárodní cenu udělenou Japonským uměleckým sdružením za celoživotní dílo v umění. Cenu ve výši 100 000 dolarů využil k založení fondu Bernstein Education Through the Arts (BETA), Inc.[19] Tento grant poskytl na vytvoření vzdělávacího programu založeného na umění. Centrum Leonarda Bernsteina bylo založeno v dubnu 1992 a zahájilo rozsáhlý výzkum ve školách, jehož výsledkem byl model Artful Learning Program. [20]
Má hvězdu na Hollywoodském chodníku slávy.
Autorka Bernsteinova životopisu Meryle Secrestová hovořila o jeho bisexualitě a citovala též jeho přítelkyni Shirley Rhoades Perleovou, která uvedla, že „potřeboval muže sexuálně a ženy emocionálně“.[21]
Pozdní období a smrt
[editovat | editovat zdroj]V sobotu 23. prosince 1989 odjel dirigovat po tři dny Beethovenovu symfonii č. 9, na oslavu pádu Berlínské zdi. Symfonie byla zvolena kvůli symbolice, protože sólisté a sbor zpívali „Freiheit“ (svoboda), místo „Freude“ (radost). Tato slova Bernstein schválně zaměnil, kvůli oslavě bratrství a vzájemné svobody po svržení Berlínské zdi. Po návratu domů se cítil úplně vyčerpaný.
Na sklonku života nahrál s Vídeňskou filharmonií a spolu s Krystianem Zimermanem oba Brahmsovy klavírní koncerty a poslední tři klavírní koncerty od Ludwiga van Beethovena.
Do Československa přijel poprvé od roku 1946 na Pražské jaro 1990. Během komunistické totality odmítl v zemi Východního bloku koncertovat na žádost Rafaela Kubelíka. Na závěrečném koncertu hudebního festivalu 1990 dirigoval ve Smetanově síni Českou filharmonii. Na programu byla Beethovenova symfonie č. 9.[22][23]
Od poloviny 50. let trpěl jako těžký kuřák emfyzémem. Již od druhé poloviny 70. let bral medikamenty a povzbuzující prostředky na hektický dirigentský život.[21] V dubnu 1990 mu byl diagnostikován maligní nádor mezoteliom na okraji pohrudnice u levé plíce. Následně prodělal zápal plic a pásový opar. Poslední koncert proběhl v Tanglewoodu 19. srpna 1990, kdy řídil Beethovenovu 7. symfonii. Ukončení profesionální dráhy oznámil 9. října 1990[24] a pět dní poté zemřel na infarkt myokardu ve svém bytě v rezidenci Dakota House, ležící na rohu Central Parku v Upper West Side.[25][26][21]
Charakteristika Bernsteina jako skladatele
[editovat | editovat zdroj]Jako skladatele ho lze považovat za postmodernistu už v 50. letech 20. století. Nerozlišoval mezi hudbou „vážnou“ a „populární“, ale mezi „dobrou“ a „špatnou“. Bernstein byl stylový syntetik a „eklektik“, nějaké umělecké škatulkování pro něj neplatilo: v artificiálních skladbách, v zásadě tonálních, používal latinskoamerické prvky, výrazný rytmus (synkopování, střídavé rytmy, nesouměrné metrum) a barvitou instrumentaci (časté využívání klavíru, vysoké polohy žesťů, početných, virtuózních perkusí); muzikálovou hudbu a formu pozvedl na vysokou úroveň (např. jazzová fuga v písni Cool) a znovu dokázal, že i díla populární kultury mohou být zároveň velmi hodnotná.
Mnoho jeho skladeb nelze zařadit do předem vymezených kategorií, protože jsou často polystylové a polyžánrové a obsahují „od všeho něco“. Náměty skladeb, duchovní i čistě světské, se neobracejí do minulosti, ale přímo reflektují svět, v němž jejich autor žil a tvořil: hledají víru ztracenou v moderní době, nebo třeba opěvují radovánky a vyjadřují problémy soudobého New Yorku. Řada kompozic se zpěvem je vícejazyčná, často mísí angličtinu, hebrejštinu a různé další jazyky včetně latiny.
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Divadelní a filmové skladby
[editovat | editovat zdroj]- Fancy Free – balet, 1944
- On the Town – muzikál, 1944
- Facsimile – balet, 1946
- Peter Pan – písně, doprovodná hudba, 1950
- Trouble in Tahiti – opera o jednom aktu, 1952
- Wonderful Town – muzikál, 1953
- On the Waterfront – filmová hudba, 1954
- Candide – opereta/muzikál/opera, 1956
- West Side Story – muzikál, 1957
- Mass – muzikálové oratorium, 1971
- Dybbuk – balet, 1974
- 1600 Pennsylvania Avenue – muzikál, 1976
- A Quiet Place – opera ve dvou aktech, 1983/1984 (obsahuje Trouble in Tahiti)
- The Race to Urga – muzikál, 1987
Orchestrální koncertní skladby
[editovat | editovat zdroj]- Jeremiah – Symfonie č. 1, 1942
- Three Dance Episodes from „On the Town“, 1945
- Three Dance Variations from „Fancy Free“, 1946
- The Age of Anxiety – symfonie č. 2 (podle W. H. Audena), pro klavír a orchestr, 1949
- Serenade – pro sólové housle, smyčcové nástroje, harfu a bicí nástroje, 1954
- Prelude, Fugue and Riffs – pro sólový klarinet a jazzový ansámbl, 1955
- Symphonic Suite from „On the Waterfront“ – symfonická suita z On the Waterfront, 1955
- Symphonic Dances from „West Side Story“ – symfonické tance z West Side Story, 1960
- Kaddish – Symfonie č. 3, pro orchestr, smíšený sbor, chlapecký sbor, recitátora a sopránové sólo, 1963
- Dybbuk – suity č. 1 a 2, pro orchestr, 1974
- Songfest: A Cycle of American Poems for Six Singers and Orchestra – Slavnost písní: Cyklus amerických básní pro šest hlasů a orchestr, 1977
- Three Meditations from „Mass“ – tři meditace z „Mass“, pro for violoncello a orchestr, 1977
- Divertimento for Orchestra – 1980
- Halil – nokturné pro sólovou flétnu, bicí nástroje, harfu a smyčce, 1981
- Concerto for Orchestra – 1989
Chorální skladby pro kostel nebo synagogu
[editovat | editovat zdroj]- Hashkiveinu – pro sólový tenor, smíšený sbor a varhany, 1945
- Chichester Psalms – 1965
- Missa Brevis – pro smíšený sbor a vysoký tenor (mužský alt) s bicími nástroji, 1988
Komorní skladby
[editovat | editovat zdroj]- Sonáta - pro klarinet a klavír, 1942
- Touches - pro klavír sólo, 1981
- Thirteen Anniversaries - pro klavír sólo, 1988
- Dance Suite - pro žesťový kvintet, 1989
Vokální skladby
[editovat | editovat zdroj]- I Hate Music: A cycle of Five Kids Songs for Soprano and Piano – Nenávidím hudbu: Cyklus pěti dětských písní pro soprán a klavír, 1943
- La Bonne Cuisine: Four Recipes for Voice and Piano – Francouzská kuchyně: Pět receptů pro vokál a klavír, 1947
- Arias and Barcarolles – Árie a barkaroly, pro mezzosoprán, baryton a čtyřruční klavír, 1988 (orchestrováno)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ MATZNER, Antonín. Světoobčan Lenjuška Bernstein. Harmonie. Říjen 2010, čís. 10, s. 11–13. Dostupné online [cit. 2024-02-12]. ISSN 1210-8081.
- ↑ a b http://www.leonardbernstein.com/lb.htm
- ↑ a b c http://www.pbs.org/wnet/americanmasters/episodes/leonard-bernstein/reaching-for-the-note/489/
- ↑ a b c http://www.notablebiographies.com/Be-Br/Bernstein-Leonard.html
- ↑ http://www.allmusic.com/artist/q7057
- ↑ http://www.leonardbernstein.com/conductor.htm
- ↑ http://www.leonardbernstein.com/composer.htm
- ↑ http://www.leonardbernstein.com/educator.htm
- ↑ http://www.leonardbernstein.com/works_piano.htm
- ↑ Leonard Bernstein Dies; Conductor, Composer : Music: Renaissance man of his art was 72. The longtime leader of the N.Y. Philharmonic carved a niche in history with 'West Side Story.' [online]. October 15, 1990 [cit. 2020-07-15]. Dostupné online.
- ↑ Discography | Leonard Bernstein [online]. [cit. 2020-07-15]. Dostupné online.
- ↑ "The Man Who Mainstreamed Mahler" by David Schiff, The New York Times, November 4, 2001.
- ↑ Laird 2002, s. 10.
- ↑ DOUGARY, Ginny. Leonard Bernstein: 'charismatic, pompous – and a great father'. The Times. UK: March 13, 2010. Dostupné online [cit. March 17, 2020]. Šablona:Subscription; also here Archivováno 3. 8. 2020 na Wayback Machine. at ginnydougary.co.uk.
- ↑ OLIVER, Myrna. Leonard Bernstein Dies; Conductor, Composer Music: Renaissance man of his art was 72. The longtime leader of the N.Y. Philharmonic carved a niche in history with West Side Story.. Los Angeles Times. October 15, 1990. Dostupné online [cit. March 17, 2020].
- ↑ ROVNER, Adam. So Easily Assimilated: The New Immigrant Chic. AJS Review. November 2006, s. 313–324. DOI 10.1017/S0364009406000158. S2CID 162547428.
- ↑ Great Escape composer dies at 82. BBC News. August 19, 2004. Dostupné online.
- ↑ GILBERT, Martin. Izrael: Dějiny. Praha: BB Art, 2002. 668 s. ISBN 80-7257-740-9. S. 152–153.
- ↑ Prelude, Fugue & Riffs, Fall/Winter 2005 [online]. The Leonard Bernstein Society. Dostupné online.
- ↑ History of the Leonard Bernstein Center for Learning [online]. [cit. 2015-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-01-02.
- ↑ a b c SECREST, Meryle. Leonard Bernstein. Překlad Pavel Pokorný. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1996. ISBN 80-7106-153-0.
- ↑ MATZNER, Antonín. Leonard Bernstein [online]. ČRo Vltava [cit. 2019-04-04]. Dostupné online.
- ↑ RIEBAUEROVÁ, Martina; KOUTECKÝ, Josef. Osm múz mého života. Praha: Vyšehrad, 2018. 220 s. ISBN 9788076010291. Kapitola Čtvrtá múza: Hudba, s. 93.
- ↑ » Died On This Date (October 14, 1990) Leonard Bernstein / World Renowned Composer The Music's Over [online]. 14-10-2009 [cit. 2012-05-03]. Dostupné online.
- ↑ STANTON, Scott. Google Books. The Tombstone Tourist: Musicians. [s.l.]: Simon and Schuster, 1-9-2003. Dostupné online. ISBN 9780743463300.
- ↑ Donal Henahan. Leonard Bernstein, 72, Music's Monarch, Dies. query.nytimes.com. The New York Times. Dostupné online.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]Publikace Leonarda Bernsteina
- Findings (Nálezy) – Simon and Schuster, New York, 1982; Anchor Books, New York, 1993 – ISBN 0-385-42437-X.
- The Infinite Variety of Music (Nekonečné proměny hudby) – Simon and Schuster, New York, 1966; Anchor Books, New York, 1993 – ISBN 0-385-42438-8.
- The Joy of Music (Radost z hudby) – Pompton Plains, New Jersey, 1959; Amadeus Press edition, 2004 – ISBN 1-57467-104-9.
- The Unanswered Question (Nezodpovězená otázka) – Harvard University Press, Cambridge, Mass, 1976 – ISBN 0-674-92000-7
Publikace o Leonardu Bernsteinovi
- COMAY, Joan; COHN-SHERBOK, Lavinia. Who's Who in Jewish History: After the Period of the Old Testament. London: Routledge, 2002. 407 s. Dostupné online. ISBN 978-0415260305. (anglicky)
- SECREST, Meryle. Leonard Bernstein. Překlad Pavel Pokorný. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1996. ISBN 80-7106-153-0.
- Leonard Bernstein's Young People's Concerts (Bernsteinovy koncerty pro mladé), vydal Jack Gottlieb – Anchor Books, New York, 1962 a 1992 – ISBN 0-385-42435-3
- Leonard Bernstein, Humphrey Burton – Doubleday, 1994 – ISBN 0-385-42345-4 a ISBN 0-385-42352-7
- MATZNER, Antonín. Světoobčan Lenjuška Bernstein. Harmonie. Říjen 2010, čís. 10, s. 11–13. ISSN 1210-8081.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Leonard Bernstein na Wikimedia Commons
Osoba Leonard Bernstein ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Leonard Bernstein
- leonardbernstein.com
- Leonard Bernstein na stránkách Knihovny kongresu
- Leonard Bernstein na stránkách Sony Music
- Radical Chic (Radikální šmrnc), kniha Toma Wolfa o večírku newyorské společenské elity a Černých panterů v Bernsteinově luxusním apartmentu
- Dirigenti České filharmonie, Leonard Bernstein Archivováno 20. 8. 2011 na Wayback Machine. – vzpomínky Františka Slámy
- Leonard Bernstein
- Židovští hudební skladatelé
- Skladatelé klasické hudby
- Američtí hudební skladatelé
- Muzikáloví skladatelé
- Skladatelé chrámové hudby
- Američtí dirigenti
- Hollywoodský chodník slávy
- LGBT hudebníci
- LGBT Židé
- LGBT hudební skladatelé
- Bisexuálové
- Absolventi Harvardovy univerzity
- Skladatelé 20. století
- Držitelé ceny Grammy
- Američtí operní skladatelé
- Američtí Židé
- Osobnosti na antiguanských a barbudských poštovních známkách
- Osobnosti na izraelských poštovních známkách
- Nositelé Čestného prstenu města Vídně
- Narození v roce 1918
- Narození 25. srpna
- Narození v Massachusetts
- Úmrtí v roce 1990
- Úmrtí 14. října
- Úmrtí v New Yorku
- Zemřelí na zápal plic