Genealogie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fe/900-158_Ahnentafel_Herzog_Ludwig.jpg/220px-900-158_Ahnentafel_Herzog_Ludwig.jpg)
Genealogie (řec. génos, lat. genus = rod) je pomocná věda historická, která zkoumá vztahy mezi lidskými jedinci, vyplývající z jejich společného rodového původu.[1] Genealogie se zabývá buď studiem jednotlivých osobností, nebo sledováním proměn jednotlivých druhů vztahů. Soukromý zájem v této oblasti bývá označován starším názvem jako rodopis.
Protože z genealogické posloupnosti vyplývají také právní či prestižní důsledky, je genealogie zatížena mnoha falzy a fikcemi – a to od dob antických (odvozování původu římských císařů od řeckých hrdinů) až do dob dnešních.
Základní pojmy
[editovat | editovat zdroj]Prameny, ze kterých genealogie vychází, jsou v době před zavedením matrik omezeny pouze na listiny, úřední a veřejné knihy. Teprve od 18. století jsou prameny díky povinnému vedení matrik úplnější a systematičtější.
Pokrevenství označuje vztah mezi osobami, které pocházejí z jediného předka (důležitý je pak stupeň pokrevenství). Příbuzenství (sešvagření) jsou vztahy vzniklé manželstvím (tj. vztahy k pokrevním příbuzným partnera).
Genealogické bádání vychází od jedince – příslušníka rodu buď jako ploditele (rodiče) nebo jako zplozeného (zrozeného), a podle toho zkoumá jeho vztahy buď k jeho předkům (ascendentům) nebo k jeho potomkům (descendentům).
Souhrn předků jednotlivce, se nazývá vývod. Vývod býval dříve hodnocen zejména po stránce právní, když šlo o nástupnictví na trůn, svěřenectví, dědictví apod. Neúplná část vývodu se nazývá průba. V dnešní době je vývod důležitou pomůckou v rodopisném zkoumání biologickém a sociologickém, ukazuje vlivy dědičnosti a znázorňuje vzájemné prostupování nejrozmanitějších vrstev společenských v jednotlivých rodech.
Potomstvo jednotlivce (páru jedinců) se nazývá rozrod, jde-li o všechny potomky po meči i po přeslici, nebo rodokmen, přihlíží-li se jen k potomkům mužských členů (tj. k osobám obvykle stejného rodového jména).
Na počátku 21. století došlo k popularizaci genetické genealogie spočívající ve spojení genetického testování DNA s tradičními genealogickými postupy.[2]
Genealogické společnosti
[editovat | editovat zdroj]První genealogická společnost vznikla po roce 1890 v Americe.[3] Česká genealogická a heraldická společnost (ČGHSP) byla založena v roce 1969.[4]
Genealogové
[editovat | editovat zdroj]Genealogové pracují pouze na základě živnostenského listu, ke svojí činnosti neskládají žádné zkoušky.[5] Většina genealogů nejsou vystudovaní historici, ale ke genealogii se dostali při sestavování rodokmenu jejich vlastní rodiny.[5]
Pro genealogy pracující s českými a moravskými archiváliemi je kromě češtiny nezbytná znalost paleografie, němčiny a alespoň základů latiny.[5]
Získávání informací
[editovat | editovat zdroj]Většina genealogických informací se zaznamenává do rodokmenu, genealogové informace o předcích získávají hlavně z matričních knih archivů (např. SOA Praha, Národní archiv). Dále využívají pomůcky jako policejní přihlášky[6], soupisy poddaných, farní kroniky atd.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Matrika_zamrsk_katol.jpg/220px-Matrika_zamrsk_katol.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/Policejn%C3%AD_p%C5%99ihl%C3%A1%C5%A1ka_Sm%C3%ADchov_1913.jpg/220px-Policejn%C3%AD_p%C5%99ihl%C3%A1%C5%A1ka_Sm%C3%ADchov_1913.jpg)
Přístup do matričních knih je podle § 25b zákona č. 301/2000Sb dostupný všem, v případě že uplynula doba 100 let od záznamu o narození, 75 let od záznamu knize manželství a 30 let v knize zemřelých.[7]
Etika a standardy
[editovat | editovat zdroj]Organizace, které vzdělávají a certifikují genealogy, mají stanovené normy a etické zásady, jimiž se musí řídit.
Výzkumné standardy
[editovat | editovat zdroj]Genealogický výzkum vyžaduje analýzu dokumentů a vyvozování závěrů na základě důkazů uvedených v dostupných dokumentech. Genealogové potřebují standardy, aby mohli určit, zda je jejich hodnocení důkazů správné, či nikoli. V minulosti si genealogové v USA vypůjčili termíny ze soudního práva, aby mohli zkoumat důkazy nalezené v dokumentech a jejich vztah k závěrům badatele. Rozdíly mezi oběma disciplínami však vytvořily potřebu, aby si genealogové vytvořili vlastní standardy. V roce 2000 vydala Rada pro certifikaci genealogů svou první příručku standardů. Genealogický důkazní standard vytvořený Radou pro certifikaci genealogů je široce rozšířen na seminářích, workshopech a ve vzdělávacích materiálech pro genealogy ve Spojených státech. Ostatní genealogické organizace po celém světě vytvořily podobné standardy, k jejichž dodržování genealogy vyzývají. Tyto standardy poskytují genealogům vodítka pro hodnocení jejich vlastního výzkumu i výzkumu ostatních.
Standardy pro genealogický výzkum zahrnují:[8][9]
- Jasně zdokumentovat a uspořádat nálezy.
- Uvádějte všechny zdroje konkrétním způsobem, aby je ostatní mohli najít a správně vyhodnotit.
- Vyhledejte všechny dostupné zdroje, které mohou obsahovat informace relevantní pro výzkumnou otázku.
- Důkladně analyzujte zjištění, aniž byste ignorovali rozpory v záznamech nebo negativní důkazy.
- Vycházejte pokud možno z původních, nikoli odvozených zdrojů.
- K závěrům používejte logickou argumentaci založenou na spolehlivých zdrojích.
- Uvědomte si, kdy je určitý závěr pouze „možný“" nebo „pravděpodobný“, nikoli „prokázaný“.
- Uvědomte si, že další záznamy, které dosud nebyly objeveny, mohou závěr vyvrátit.
Etické zásady
[editovat | editovat zdroj]Genealogové často pracují s citlivými informacemi a tyto informace sdílejí a zveřejňují. Z tohoto důvodu je třeba stanovit etické normy a hranice, kdy jsou informace příliš citlivé na to, aby byly zveřejněny. V minulosti někteří genealogové informace falšovali nebo byli jinak nedůvěryhodní. Genealogické organizace po celém světě stanovily etické standardy jako pokus o eliminaci takových problémů. Mezi etické standardy přijaté různými genealogickými organizacemi patří:[10][11][12]
- Respektování autorských práv
- Uvést, kde člověk konzultoval práci jiného badatele, a neplagiovat práci jiných badatelů.
- Zacházejte s originálními záznamy s úctou a vyvarujte se jejich poškozování nebo odstraňování z depozitářů.
- Chovejte se k archivům a pracovníkům archivů s úctou.
- Chraňte soukromí žijících osob tím, že nebudete publikovat ani jinak zveřejňovat informace o nich bez jejich svolení.
- Informovat klienty o případném střetu zájmů.
- Při provádění placeného výzkumu si s klientem vyjasněte rozsah výzkumu a poplatky za něj.
- Nevymýšlejte si informace a nezveřejňujte nepravdivé nebo neprokázané informace jako prokázané.
- Citlivě přistupujte k informacím zjištěným při genealogickém výzkumu, které mohou být klientovi nebo členům rodiny nepříjemné.
V roce 2015 představila komise standardy pro genetickou genealogii na Genealogickém institutu v Salt Lake City. Standardy zdůrazňují, že genealogové a testovací společnosti by měli respektovat soukromí klientů a uvědomovat si limity testů DNA. Pojednává také o tom, jak by měli genealogové důkladně dokumentovat závěry učiněné s využitím důkazů DNA.[13] V roce 2019 Rada pro certifikaci genealogů oficiálně aktualizovala své standardy a etický kodex tak, aby zahrnovaly i standardy pro genetickou genealogii.[8]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Genealogy | anthropology. Encyclopedia Britannica [online]. [cit. 2020-06-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ VANĚK, Daniel. Průvodce DNA testováním a genetickou genealogií. [s.l.]: Forenzní DNA servis, s.r.o. book s. Dostupné online. ISBN 978-80-904958-1-4. Google-Books-ID: 9qfhswEACAAJ.
- ↑ PROKOPOVÁ, Milada. Předky můžete najít i z obýváku, ale začněte raději hned, radí genealog. idnes.cz [online]. 27. listopadu 2016 10:17. Dostupné online.
- ↑ O ČGHSP. www.genealogie.cz [online]. [cit. 2023-11-18]. Dostupné online.
- ↑ a b c Genealog na rodokmenech nezbohatne, objevuje ale dosud neznámé fakty. Novinky.cz [online]. Borgis, 5. 3. 2010, 11:00. Dostupné online.
- ↑ Policejni prihlasky. digi.nacr.cz [online]. [cit. 2019-12-02]. Dostupné online.
- ↑ [email protected], AION CS-. 301/2000 Sb. Zákon o matrikách, jménu a příjmení. Zákony pro lidi [online]. [cit. 2020-12-03]. Dostupné online.
- ↑ a b JRUSSELL. Ethics and Standards [online]. [cit. 2023-11-18]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Genealogy Standards and Good Practice - Society of Genealogists. web.archive.org [online]. 2019-07-04 [cit. 2023-11-18]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-07-04.
- ↑ JRUSSELL. Genealogist’s Code of Ethics [online]. [cit. 2023-11-18]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Association of Professional Genealogists - Code of Ethics. web.archive.org [online]. 2019-07-04 [cit. 2023-11-18]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-07-04.
- ↑ Code of Conduct/Ethics - IAJGS. web.archive.org [online]. 2019-07-02 [cit. 2023-11-18]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-07-02.
- ↑ The Genetic Genealogy Standards. web.archive.org [online]. 2019-07-24 [cit. 2023-11-18]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-07-24.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Peterka, Josef. Cesta k rodinným kořenům. Praha: Libri, 2006. ISBN 80-7277-307-0.
- Hlaváček, Ivan - Kašpar, Jaroslav - Nový, Rostislav. Vademecum pomocných věd historických. Jinočany: H&H, 1994. ISBN 80-85467-47-X. S. 119–128.
- PILNÁČEK, Josef. Staromoravští rodové. 5. vyd. (4. úplné). Brno : Ivo Sperát, 2011. 653 s. ISBN 978-80-904312-8-7.
- PILNÁČEK, Josef. Rody starého Slezska. 3. vyd. (2. úplné). Brno : Ivo Sperát, 2010. 433 s. ISBN 978-80-904312-3-2.
- PILNÁČEK, Josef. Občanské znaky. 1. vyd. Brno : Ivo Sperát, 2009. 197 s. ISBN 978-80-904312-1-8.
- PILNÁČEK, Josef. Neznámé rody a znaky staré Moravy. 2. vyd. Brno : Ivo Sperát, 2010. 125 s. ISBN 978-80-904312-2-5.
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Česká genealogická a heraldická společnost v Praze - český spolek podporující genealogii a další pomocné vědy historické
- GEDCOM - přenositelný standard pro ukládání dat genealogických programů
- Prosopografie - zkoumáním okruhu osob, s ohledem na původ, kariéru, či rodinné vztahy
- Seznam genealogického softwaru - stránka porovnávající genealogické programy
- MyHeritage - sociální síť zaměřená na rodinu a rodinné vztahy, která umožňuje svým uživatelům vytvářet online dostupný rodokmen
- WikiTree - svobodná sociální síť zaměřená na genealogii
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu genealogie na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo genealogie ve Wikislovníku
- Genealogie v České terminologické databázi knihovnictví a informační vědy (TDKIV)
- Jak sestavit rodokmen. Z informací, které jsou na internetu
- Genea.cz – rodopisný rozcestník
- České genealogické forum
- Česká genealogická a heraldická společnost
- WikiTree, otevřený projekt s cílem mapovat rodokmen celého lidstva
- Latinsko-český slovníček