Paul Reynaud
Aparença
![]() Paul Reynaud (1933) | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Jean Paul Reynaud ![]() 15 octubre 1878 ![]() Barceloneta de Provença (França) ![]() |
Mort | 21 setembre 1966 ![]() Neuilly-sur-Seine (França) ![]() |
Sepultura | Cementiri de Montparnasse ![]() |
![]() | |
Representa: França 13 agost 1949 – 1r abril 1959 | |
Ministre d'Economia, Finances i Indústria de França | |
26 juliol 1948 – 28 agost 1948 ← René Mayer – Christian Pineau → Membre del gabinet: Gouvernement André Marie (fr) ![]() | |
Ministre d'Afers Exteriors de França | |
5 juny 1940 – 16 juny 1940 ← Édouard Daladier – Henri Philippe Pétain → | |
Primer ministre de França | |
20 març 1940 – 16 juny 1940 ← Édouard Daladier – Henri Philippe Pétain → | |
![]() | |
12 abril 1938 – 1r novembre 1938 ← Marc Rucart – Paul Marchandeau → | |
Conseller general | |
![]() | |
![]() | |
Dades personals | |
Religió | Catolicisme |
Formació | HEC Paris |
Activitat | |
Camp de treball | Política i dret ![]() |
Lloc de treball | París ![]() |
Ocupació | polític, periodista, advocat, jurista ![]() |
Partit | Aliança Republicana Democràtica (1901–1949) Centre Nacional d' Independents i Camperols (1949–1966) |
Membre de | |
Carrera militar | |
Conflicte | Primera Guerra Mundial ![]() |
Obra | |
Localització dels arxius |
|
Família | |
Cònjuge | Jeanne Henri-Robert (1912–1913) Christiane Mabire (1949–1966) ![]() |
Parella | Hélène de Portes ![]() |
Fills | Colette Serge Evelyne Alexandre ![]() |
Premis | |
![]() ![]() |
Paul Reynaud (1878 – 1966) va ser un polític francès actiu en el període d'entre guerres i posteriorment després de la Segona Guerra Mundial. Va ser partidari del liberalisme econòmic i adversari d'Alemanya. Va ser el penúltim Primer Ministre de França de la Tercera República i el vicepresident del Partit de centre dreta, Aliança Republicana Democràtica. A partir de la invasió alemanya de França, el 1940, Reynaud persistentment va refusar un armistici i va dimitir. Va ser arrestat per l'administració de la França Lliure, comandada per Philippe Petain. Va ser empresonat a Alemanya i després a Àustria fins l'alliberament de 1945.
Govern de Reynaud, 21 de març – 16 de juny de 1940
[modifica]- Paul Reynaud – President del Consell i Ministre d'Afers Estrangers
- Camille Chautemps – Vicepresident del Consell
- Édouard Daladier – Ministre de Defensa Nacional i de Guerra
- Raoul Dautry – Ministre d'Armaments
- Henri Roy – Ministre de l'Interior
- Lucien Lamoureux – Ministre de Finances
- Charles Pomaret – Ministre deTreball
- Albert Sérol – Ministre de Justícia
- César Campinchi – Ministre de la Marina Militar
- Alphonse Rio – Ministre de laMarina Mercant
- Laurent Eynac – Ministre de l'Aire
- Albert Sarraut – Ministre d'Educació Nacional
- Albert Rivière – Ministre de Veterans i Pensionistes
- Paul Thellier – Ministre d'Agricultura
- Henri Queuille –Ministre de Subministres
- Georges Mandel – Ministre de Colònies
- Anatole de Monzie –Ministre d'Obres públiques
- Marcel Héraud – Ministre de Salut pública
- Alfred Jules-Julien – Ministre de Correus, Telègrafs, Telèfons i Transmissions
- Ludovic-Oscar Frossard – Ministre d'Informació
- Louis Rollin – Ministre de Comerç i Indústria
- Georges Monnet –Ministre de Blockade
Notes
[modifica]Referències
[modifica]- Noel Barber, The Week France Fell (1976)
- Paul Reynaud, In the Thick of the Fight, 1930–1945 (1955)
- Roland de Margerie, Journal, 1939-1940, Paris, Éditions Grasset et Fasquelle, 2010, 416 p. (ISBN 978-2246770411)
Enllaços externs
[modifica]- World at war biography
- Spartacus biography(Trotskyite)
- (francès) 1939–45.org biography Arxivat 2006-05-06 a Wayback Machine.
- Paul Reynaud «Saved From Nazis At Castle Itter». The Winnipeg Tribune [Winnipeg, Manitoba, Canada11 Aug 1945], p. 2 [Consulta: 22 novembre 2016].