Karl Briul·lov
![]() Karl Briul·lov (autoretrat), 1848. (1848) ![]() | |
Nom original | (ru) Карл Павлович Брюллов ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 12 desembre 1799 ![]() Sant Petersburg (Rússia) ![]() |
Mort | 11 juny 1852 ![]() Manziana (Itàlia) ![]() |
Sepultura | cementiri protestant de Roma Grave of Karl Briullov (en) ![]() ![]() |
Nacionalitat | Rússia |
Formació professional | Acadèmia Imperial de les Arts |
Formació | Acadèmia Imperial de les Arts (–1821) ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Pintura ![]() |
Ocupació | pintor, arquitecte, artista gràfic ![]() |
Membre de | |
Art | Pintura, Arquitectura |
Gènere | Retrat i pintura d'història ![]() |
Moviment | Neoclassicisme Romanticisme |
Alumnes | Pimen Nikitich Orlov, Dmitry I. Bezperchy, Bogdan Willewalde i Aleksandr Agin ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Família | |
Família | Bryullov (en) ![]() ![]() |
Cònjuge | Emilie Timm ![]() |
Pare | Paul Bruleau ![]() |
Premis | |
![]() ![]() |
Karl Pàvlovitx Briul·lov o Brullov (en rus, Карл Па́влович Брюлло́в) (12 de desembre de 1799, Sant Petersburg – 11 de juny de 1852, Roma), anomenat Carlo Brulleau fins al 1822, va ser un pintor rus, considerat com la figura clau en la transició del neoclassicisme rus al romanticisme.
Biografia
[modifica]Va néixer a Sant Petersburg, al si d'una família d'origen francès. Malgrat que havia estudiat a l'Acadèmia Imperial de les Arts (1809-21), Briul·lov mai no va acollir completament l'estil clàssic ensenyat pels seus mentors, i promogut pel seu germà, Aleksandr Briul·lov. Després de reconèixer-se a si mateix com una figura prometedora i de finalitzar la seva educació, va deixar Rússia i va anar cap a Roma, on va treballar fins a 1835 com a retratista i pintor costumista. No obstant això, només assoleix la fama quan comença a pintar quadres històrics.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Karl_Brullov_-_The_Last_Day_of_Pompeii_-_Google_Art_Project.jpg/220px-Karl_Brullov_-_The_Last_Day_of_Pompeii_-_Google_Art_Project.jpg)
El seu treball més conegut, L'últim dia de Pompeia (1830-1833), és una vasta composició comparada per Puixkin i Gógol amb els millors treballs de Rubens i Van Dyck. Això creà sensació a Itàlia i va establir en Briul·lov com un dels millors pintors europeus del seu temps. Després de completar el seu treball, va tornar triomfalment a la capital russa, on va fer molts amics entre l'aristocràcia i l'elit intel·lectual, i a més va obtenir un lloc d'elevat rang a l'Acadèmia Imperial de les Arts.
Mentre ensenyava a l'acadèmia (1836-48), va desenvolupar un estil de retrat que combinava proporcionalment la simplicitat neoclàssica amb una tendència romàntica, i la seva afició pel realisme era satisfeta amb un intrigant nivell de penetració psicològica. Mentre Briul·lov treballava a la cúpula de la Catedral de Sant Isaac, la seva salut es va deteriorar de forma abrupta. Seguint el consell del seu metge, es va traslladar a Madeira el 1849, i va romandre els últims tres anys de la seva vida a Itàlia. Va morir a Roma i va ser enterrat al Cimitero acattolico.
Obres
[modifica]-
Un matí italià 1823
-
Un migdia italià 1827
-
La Gran Duquessa Helena Pàvlova i la seva filla, 1830
-
La genet 1832
-
Virsavia, 1832
-
Retrat d'Ivan Krilov 1839
-
Retrat de les germanes de Xixmarevi 1839