Фламенко
Фламенко | |
![]() | |
Стилистични корени | Андалуска и циганска народна музика |
---|---|
Културни корени | Андалусия, края на 18 век |
Типични инструменти | Фламенко китара, класическа китара, кастанети, вокал, палмас, кахон |
Популяризиране | 18 век |
Подстилове | |
Ново фламенко | |
Фламенко в Общомедия |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Belen_maya.jpg/220px-Belen_maya.jpg)
Фламѐнко (на испански: Flamenco) е испански фолклорен музикален жанр, често съпровождан с характерен танц.
Обособява се в края на XVIII век сред циганите в Андалусия, като изследователите откриват в него и берберски, и еврейски влияния. През втората половина на XIX век жанрът придобива популярност в цяла Испания и дори извън страната. На 16 ноември 2010 година ЮНЕСКО обявява фламенкото за световно наследство.[1] Традиционно фламенкото има акомпанимент на акустична китара, ударни инструменти и кастанети.
Фламенкото има в себе си три елемента – песен, музикален акомпанимент (поне китара) и танц. По време на изпълнение всеки един елемент има свой момент и останалите два са длъжни да се съобразяват с него. Пеенето е на куплети, наречени летрас. Моментът на китарата се нарича фалсета, а този на танцьора – ескобия. Танцьорът в случая изпълнява ролята на ударните музикални инструменти. За всяка част има определен начин на танцуване. По начало фламенкото идва от пеенето. Има фламенко, което не може да се танцува, и таково, което не може да се свири.
Танцуването във фламенкото е много колоритно и разнообразно, защото взима елементи освен от циганската и андалуската култура, също и от ориенталската, африканската, латиноамериканската, египетската и други култури. Във фламенкото има повече от 50 различни palos (видове фламенко танц)[2], като някои от най-известните са Алегрия, Булерия, Танго, Тиенто, Tarantos, Румба, Seguirias, Фанданго, Malaguenas, Севияна, Guajira, Colombiana, Solea. Всеки един танц носи определено настроение, ритъм и маниер на танцуване и се танцува по различни поводи. Някои танци са весели и празнични. Те са по-бързи от другите и движенията са по-освободени. Други танц изразяват болка, тъга, агония и се танцуват с по-голямо напрежение и отсеченост, а трети олицетворяват срещата между мъжа и жената и имат определени части – на опознаване, на контакт и на изразяване на индивидуалността.
Произход
[редактиране | редактиране на кода]Фламенко | |
Обект на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО | |
![]() Испанска танцьорка, Ждон Сингер Сарджънт, 1880 г. | |
В регистъра | El Flamenco |
---|---|
Регион | Списък на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО в Северна Америка и Европа |
Местоположение | Испания |
Тип | Културно нематериално |
Критерии | R1, R2, R3, R4 и R5 |
Вписване | 2010 (34-та сесия) |
Фламенко в Общомедия |
Има много версии както за произхода на думата фламенко, така и за музиката и танца. Източниците трябва да се търсят още в мавританската музикална култура. Съществено влияние върху този стил оказва циганската музика – много я считат за основната и истинскиат носител на стила. В XV век в Испания от Византия пристигат циганите, разселват се по южното крайбрежие на страната в провинция Андалусия и по свой обичай те започват да променят местната музика и традиции – мавритански, еврейски и испански. От цялата тази смесица на култури, музикани стиове и традиции се ражда фламенкото.
Дълго време то се счита за „затворено изкуство“, тъй като циганите водят изолиран живот и го танцуват в своите изолирани, малки групи. В края на XVIII век гоненията на циганите престават, и фламенкото излиза по таверните и кафетата на свобода.
В края на XX век фламенкото започва да вписва в себе си кубински мелодии и джазови мотиви, както и елементи на класическия балет. Един от най-известните танцьори на фламенко е Хоакин Кортес, който го изважда от каноничния стандарт и му придава жизненост и изразителност. Импровизационният характер на фаменкото, сложният ритъм и специфичната техника на изпълнение много често го правят невъзможно да се запише с ноти. Затова музиката, танците и песните се предават от майстор на ученик.
Джордж Бороу твърди, че думата flemenc е синоним на циганин. В същото време flama на испански означава „огън“, „пожар“, а enco означава „подобен на“, „принадлежащ на“.
Атрибути
[редактиране | редактиране на кода]Важен елемент от образа на танцьорките на фаменко е традиционната рокля, наричана бата де кола – тя е типична за фламенкото, достигаща до земята, направена обикновено от разноцветни материали и украсена в долната си част с набори, шалове и други. Праобраз на тази рокя се счита традиционното облекло на циганките. Неотменна част на танца е играта с долната част на роклята, която много често е издължена и дори се влачи отзад. Мъжът танцьор е обикновено облечен с тъмни панталони, широк пояс и бяла риза с широки ръкави. Към всичко това трябва да се прибави къса жилетка-болеро, наречена чалеко и традиционният испански шал.
Испанският шал е с много дълги ресни и е класическият атрибут на женския танц. Той се завръзва около ханша като подчертава жествеността и стройната женска фигура. При танца може да пада и от раменете, като при въртеливите движения напомня летяща птица. Други класически атрибути са голамото ветрило и кастанетите, които обаче не винаги присъстват. Обувките на жените са много характерни с невисоко и сравнително широко токче. обикновено са в цвят, който се съчетава с роклята. Много често ритъмът се подчертава с щракане на пръсти или пляскане с ръце. Най-чистите форми на фламенкото всъщност избягват използването на кастанети, тъй като ограничават възможността за страстната и изразителна игра на китките на ръцете.
Днес фламенкото е особено популярно сред съвременните хореографи, защото те виждат в това изкуство големи възможности за творчество, нововъведения и импровизации.[3] Повечето певци и танцьори минават през професионална подготовка. Фламенкото се играе в четири различни места – хуерга, кабаре, концерт и театър.
Хуергата е почти спонтанно, неофциално събиране с танц, пеене, пляскане с ръце, или просто почукване в рутъм по масата. Певците винаги са в центъра на изпълнението. Професионалният концерт е много по-официално събитие. Обикновено има един китарист и един певец, но може да се състои и от два-три танцьора и двама-трима китаристи. Новото модерно фламенко може да включва и саксофони, флейти и пиано, дори електрическа китара и бас китара.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/21/E_Phrygisch.png/220px-E_Phrygisch.png)
Известни изпълнители
[редактиране | редактиране на кода]- Антонио Гадес – испански хореограф и танцьор на фламенко, който има значителен принос за популяризирането на този стил по света.
- Пако де Лусия – китарист и композитор от Испания, майстор на фламенко китарата.
- Хоакин Кортес – виден испански танцьор на фламенко от цигански произход
- Санта Есмералда
- Кармен Амая
- Мигел Поведа
- Джипси кингс
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Gerhard Steingress. Cante Flamenco: Zur Kultursoziologie der andalusischen Moderne. Frankfurt am Main, Peter Lang, 1997. ISBN 3-631-30474-9.
- Kersten Knipp. Flamenco. Frankfurt am Main, Suhrkamp, 2006. ISBN 3-518-45824-8.
- Bernard Leblon. Flamenco. Palmyra, 2007. ISBN 3-930378-70-1.
- Stefan Krüger. Die Musikkultur Flamenco: Darstellung, Analyse und Diskurs. Hamburg, 2001. Архив на оригинала от 2012-01-05 в Wayback Machine.
- Anja Vollhardt (Text), Elke Stolzenberg (Fotos). Flamenco: Kunst zwischen gestern und morgen. Weingarten Verlag, 1988/1996. ISBN 3-8170-4006-7.
- Gerhard Graf-Martinez. Flamenco Gitarrenschule Band 1, Lehr- und Nachschlagewerk. Mainz, Schott, 1994. ISBN 3-7957-5083-0.
- Gerhard Graf-Martinez. Flamenco Gitarrenschule Band 2, Lehr- und Nachschlagewerk. Mainz, Schott, 1994. ISBN 3-7957-5084-9.
- Donn E. Pohren. The Art of Flamenco. Bold Strummer Ltd, 2005. ISBN 0-933224-02-8.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- El Compás Flamenco: A Phylogenetic Analysis
- Guía Telemática del Flamenco: Relación de Palos
- Centro Andaluz de Flamenco in Jerez de la Frontera Архив на оригинала от 2009-09-04 в Wayback Machine.
- Flamenco y Universidad Архив на оригинала от 2008-12-08 в Wayback Machine.
- The Flamenco Metronome[неработеща препратка]
- World Class Flamenco
- Online Flamenco Guitar Lessons by Adam del Monte
- José Greco Foundation for Spanish DanceАрхив на оригинала от 2013-07-30 в Wayback Machine.
- FlamencoBeat Radio on FLAMENCO.CA ♯♭ 24-hour Authentic Flamenco Music Online Архив на оригинала от 2016-03-11 в Wayback Machine. by Pirouz de Caspio
- Flamenco Forum Архив на оригинала от 2011-06-13 в Wayback Machine.
- Flamenco has been proposed for Intangible Cultural Heritage of Humanity by UNESCO vote for it! Архив на оригинала от 2011-07-16 в Wayback Machine.
- Hot Flamenco in Havana By Irina Echarry, Havana Times 9 юни 2009
- Flamenco – Its Origin and evolution
- La Tana, singer discover by Paco de Lucía, singing a soleá in Barcelona
- Flamenco dance в архивно копие на проект „Отворена директория“
- Flamenco music в архивно копие на проект „Отворена директория“
- Flamenco dancing photos at Fiesta Day in Tampa
- Almacenes del Pilar
- Соня Гарсия Архив на оригинала от 2017-10-07 в Wayback Machine.
- Фламенко Архив на оригинала от 2013-11-06 в Wayback Machine.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Flamenco, UNESCO – Intangible Heritage Section
- ↑ Фламенко Танц Техники Enforex – Spanish in the Spanish World, История на Фламенко Танца
- ↑ La hibridación transcultural como clave de la formación del Nuevo Flamenco (aspectos histórico-sociológicos, analíticos y comparativos
|