Хвороба Рейно
Хвороба Рейно | |
---|---|
Спеціальність | імунологія і ревматологія |
Класифікація та зовнішні ресурси | |
МКХ-10 | I73.0 |
OMIM | 179600 |
DiseasesDB | 11186 |
MedlinePlus | 000412 |
eMedicine | med/1993 |
SNOMED CT | 195295006 |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d5/Raynaud-hand2.jpg/220px-Raynaud-hand2.jpg)
Хвороба Рейно — (англ. Raynaud's phenomenon) — хвороба, яка характеризується симетричними двосторонніми нападоподібними спазмами артерій пальців кисті, рідше стоп і проявляється блідістю, болями і парестезіями. Також часто це називають феноменом Рейно[1], виділяючи при цьому первинну форму і вторинну (або синдром Рейно) — стан, який за симптомами нагадує первинну форму (хворобу Рейно), але виникає не первинно, а вторинно на тлі деяких хвороб. Є наукові медичні джерела, в яких вказано, що відсутність причин для розвитку синдрому Рейно є основою для встановлення діагнозу хвороби Рейно[2]. Таким чином розділяються ці два медичні поняття, хоча клінічні їх прояви, є подібними.
Багато хто не звертається до лікаря під час первинних проявів. Пацієнт мислить, що схильний мати «холодні руки» і не вважає це чимось надзвичайним чи серйозним настільки, щоби звернутися до лікаря.
Етіологія до кінця не з'ясована. Статистичні дані показують, що хворіють переважно жінки 20-40 років. 3-4 % населення. Є підстави вважати хворобу ангіоневрозом, зумовленим порушенням функції вищих вегетативних центрів головного мозку. Або порушеннями адренорецепторної активності α-адренорецепторів і пресинаптичних рецепторів.
За нормальної реакції судин на холод відбувається адекватна вазоконстрикція, спрямована на зменшення тепловіддачі. При синдромі Рейно, ця реакція є занадто сильною — спазм, що призводить до неадекватного звуження судин і спричинює різноманітні зміни, від дискомфортних відчуттів і до некрозу.
Зазвичай організм, який зазнає холоду, прагне зменшити власні теплові втрати, звужуючи дрібні артерії (артеріоли), розташовані безпосередньо під шкірою. Цей механізм збільшує приплив крові до глибоких вен і дозволяє тілу підтримувати сталу або «робочу» внутрішню температуру (терморегуляція). У людей з хворобою Рейно, ця відповідь організму — надмірна: нерви, які контролюють звуження артеріол, занадто чутливі та викликають спазм, а не звичайне звуження судин. Коли спазм припиняється, артеріоли знову розширюються, що відновлює кровотік. Особливістю порушення кровообігу при синдромі Рейно є збереження прохідності магістральних судин (зокрема артерій) рук чи ніг, що можна визначити наявністю пульсації (навіть у разі некрозу пальців).
- Збліднення та похолодіння пальців рук (вазоконстрикція дрібних артерій спричинює початкову блідість);
- Ціанотичне забарвлення, підсилення болю (накопичення венозної крові);
- Зміна кольору пальців на яскраво-червоний, зникнення болю (реактивна вазодилятація шкірних судин, почервоніння внаслідок ресатурації крові).
Періодично виникають зміни кольору і/або неприємні відчуття в пальцях рук та ніг, які з'являються на холоді або при емоційному напруженні, парестезії (спонтанне відчуття оніміння) пальців, поколювання в кінчиках, синюшність (ціаноз), знижена температура м'яких тканин пальців. Найчастіше симптоми проявляються на 2-5 пальцях рук та ніг, рідше — на інших частинах тіла (ніс, вуха, підборіддя), що випинають. Часто люди не надають значення проявам хвороби аж доки на пальцях не з'являться виразки.[3]
Аби розпізнати хворобу Рейно, достатньо дослідити анамнез. Але дуже важливим є діагностика між самою хворобою та синдромом Рейно.
- Первинний (хвороба)
- вважається тоді, коли є самостійним захворюванням, — виникає в практично здорової людини.
Діагноз ставиться на основі того, що наявні:
- пароксизмальні порушення кровообігу у кінцевих відділах кінцівок
- симетричність ураження кінцівок
- відсутність інших захворювань, які можуть спричинити синдром Рейно
- некроз обмежений кінчиками пальців
- тривалість захворювання — більше двох років.[4]
- Вторинний (синдром)
- Той, який спричинюють інші захворювання. Його слід запідозрити за наявності симптомів у дитини, чоловіка будь-якого віку та жінки віком понад 35 років, особливо у разі несиметричних однобічних уражень.
Захворювання, при яких виникає синдром Рейно:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8b/A_thermal_image_demonstrating_the_loss_of_heat_in_a_Reynaud%27s_sufferer.jpg/220px-A_thermal_image_demonstrating_the_loss_of_heat_in_a_Reynaud%27s_sufferer.jpg)
- Сполучнотканинні хвороби:
- Професійна діяльність:
- неврологічні та судинні захворювання
- атеросклероз
- зап'ястковий тунельний синдром
- натискання милицями
- цукровий діабет
- емболія магістральних судин кінцівки
- синдром виходу з грудної клітки
- тромбоз магістральних судин кінцівки
- Гематологічні розлади
- Ліки і токсини
- полівінілхлорид
- наркотики
- β-блокатори
- блеоміцин
- вінбластин
- Інші патологічні стани
- анорексія
- стенокардія атипова
- фібромальгія
- гіпотиреоїдизм
- злоякісні пухлини<
- мігрень
- первинна легенева гіпертензія
![]() | Зауважте, Вікіпедія не дає медичних порад! Якщо у вас виникли проблеми зі здоров'ям — зверніться до лікаря. |
- Заспокійливі[5] — у невеликих дозах можна призначати транквілізатори (феназепам 0,5-1,0 мг 2-3 рази на день, або еленіум, реланіум, сибазон тощо) в другій половині дня. Вранці можна приймати антидепресант амітриптилін.
- Спазмолітики (судинорозширювальні): ксантинолу нікотинат, трентал після їжі, (таблетки ковтати цілими).
- Ніфедипін по 10 мг 3 рази на добу (стежити за тиском крові).
- У разі появи набряків на кистях після нападу ангіоспазму, призначають курантил по 25 мг 3 рази (75 мг) на добу в поєднанні з фітином (750 мг) і глутаміновою кислотою (750 мг на добу).
- Фізіотерапія: на ранніх стадіях рекомендуються:
- ультразвук на кисті і стопи;
- гальванічний комір за Щербаком
- електрофорез з нікотиновою кислотою.
- Довготривале вживання трав естрогенної та судинорозширювальної дії. Можна рекомендувати такий рецепт: шишки хмелю, меліса, квітки лучної конюшини, трави буквиці лікарської (2:2:3:3). Взяти 1 столову ложку суміші на 1 склянку окропу, настояти упродовж ночі. Вранці процідити і пити по 1/4 склянки 4 рази на день за 30 хвилин до їди. Потім дозу можна збільшити до 1/3-1/2 склянки 4 рази на день, якщо артеріальний тиск не знизився.
- ЛФК: фізичні вправи можуть бути корисними, бо поліпшують кровообіг, тонізують судини і нервову систему.
- Санаторно-курортне лікування: рекомендуються радонові і сірководневі ванни (санаторії «Хмільник», «Немирів», «Синяк»).
Лікують хворобу консервативними методами, хірургічне втручання застосовують лише у разі розвитку некрозу. Гострий напад знімають застосуванням теплих ванночок для рук чи/та ніг, спазмолітичних і знеболювальних препаратів. Легкі форми хвороби часто зникають після відмови хворого від куріння та уникнення охолодження.
Головним засобом консервативного лікування, є застосування так званих блокаторів кальцієвих каналів — ніфедипіну та його аналогів. Воно особливо дієве в спастичній стадії хвороби. Добре діють заспокійливі засоби, новокаїнові футлярні блокади, фізіотерапевтичні процедури (солюкс, парафінові та озокеритові аплікації, вакуумна барокамера тощо).
Загальні рекомендації:[3]
- Припинити паління;
- Уникати за можливості вазоконстриктивних ліків (β-блокаторів);
- Уникати холоду та раптової зміни температури;
- Тепло вдягатися в холодну погоду;
- Носити головний убір;
- Носити рукавичку на всі пальці спільно, а не на кожного окремо;
- Користуватись обігрівачем рук.
- ↑ Richard Bakst, Joseph F. Merola, Andrew G. Franks Jr., Miguel Sanchez, Ronald O. Perelman Raynaud's phenomenon: Pathogenesis and management October 2008Volume 59, Issue 4, Pages 633—653 (англ.)
- ↑ (рос.) Диагностика болезней внутренних органов: Т.2., 2001, С.250
- ↑ а б Медицина світу. Архів оригіналу за 11 листопада 2016. Процитовано 31 липня 2019.
- ↑ http://medicalinfo.org.ua/?p=129[недоступне посилання з липня 2019]
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 14 жовтня 2008. Процитовано 26 листопада 2008.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання)
- (рос.)Диагностика болезней внутренних органов: Т.2. Диагностика ревматических и системных заболеваний соединительной тканини. Диагностика эндокринных заболеваний: М.: Мед.лит., 2001. — 576 с. ISBN 5-89677-0122-X (С.248-250)
- Енциклопедія крові
- Медичний портал[недоступне посилання з липня 2019]
- Ваше Здоров'я