Синташта
Синташта | |
Країна |
![]() |
---|---|
Адміністративна одиниця | Римникський |
Наступник | Зрубна культурно-історична спільність |
Входить до складу списку пам'яток культури | Q18914630? |
Статус спадщини | об'єкт культурної спадщини РФ федерального значенняd[1] |
Вказівки, як дістатися | р. Синташта, левый берег, в 4 км от посёлка |
![]() |
Координати: 52°29′31″ пн. ш. 60°10′40″ сх. д. / 52.49208333336077459° пн. ш. 60.17794444447177682° сх. д.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0c/Andronovo_culture.png/220px-Andronovo_culture.png)
Синташта — археологічна пам'ятка в Челябінській області, Росія. Це залишки укріпленого поселення бронзової доби бл. 2800—1600 до н. е., [2] і є типовим місцем Синташтинської культури. Місце характеризується як «укріплений металургійний промисловий центр». [3]
Синташта розташована в степу на схід від Південного Уралу. Місце названо на честь прилеглої річки Синташта, притоки Тоболу. З часом річка змінила річище та знищила половину городища, залишивши тридцять один із приблизно п'ятдесяти чи шістдесяти будинків у поселенні. [4]
Городище складалося з прямокутних будинків, розташованих по колу діаметром 140 м, оточених дерев'яно-земляним муром з надбрамними вежами та глибоким ровом зовні. Укріплення в Синташті та подібних поселеннях, таких як Аркаїм, мали безпрецедентний масштаб для степового регіону. Існують докази того, що металургія міді та бронзи відбувалася в кожному будинку, розкопаному в Синташті, знову ж таки безпрецедентна інтенсивність металургійного виробництва для степу. [4] Стиль кераміки ранньої абашевської культури сильно вплинули на кераміку Синташта. [5] Через асиміляцію племен Уралу ямної, катакомбної, полтавкинської і абашевської (новокумакський горизонт) культур, імовірно, некоректно надавати Синташтинській культурі суто арійську атрибуцію. [6] Абашевська культура відігравала важливу роль у виникненні Синташтинської культури. [5]
Було знайдено п'ять кладовищ, пов'язаних із цим місцем, найбільше з яких (відоме як Синташтинська могила) складалося з сорока могил. Деякі з них були похованнями колісниць — носії Синташтинської культури виробляли найстаріші відомі колісниці у світі. Інші містили жертвоприношення коней — до восьми в одній могилі — різноманітну кам'яну, мідну та бронзову зброю, а також срібні та золоті прикраси. Цвинтар перекриває дуже великий курган трохи пізнішої дати. Було припущено, що вид похоронних жертвоприношень, Синташтинської культури, має велику подібність до похоронних ритуалів, описаних у Рігведі, стародавньому ведичному релігійному тексті, який часто асоціюють з протоіндоіранцями. [4]
Радіовуглецеві дати поселення та могильників охоплюють тисячоліття, що свідчить про більш ранню приналежність до полтавкинської культури. Більшість дат, однак, припадає на 2100—1800 років до н. е., що вказує на основний період заселення цього місця, який узгоджується з іншими поселеннями та могильниками Синташтинської культури. [4]
- ↑ Решение исполнительного комитета Челябинского областного Совета депутатов трудящихся № 134-м от 21.05.1992
- ↑ Anthony, 2007, pp. 374–375: «Радіовуглецеве датування як для кладовищ, так і для поселення в Синташті були надзвичайно різноманітними: приблизно від приблизно 2800-2700 рр. до н.е., для деревини з могили 11 на кладовищі SM, приблизно до 1800-1600 рр. до н. е., для деревини з могили 5 на кладовищі SII. Ймовірно, на Синташті був знайдений давніший компонент Полтавкинської культури, як пізніше було знайдено на багатьох інших пам’ятках типу Синташта, що пояснюється давнішими датами з центральної могили великого кургану (SB) дав узгоджені дати приблизно 2100-1800 рр. до н.е..
- ↑ Anthony, 2007, p. 371 : «І всередині кожного будинку були залишки металургійної діяльності: шлак, печі, вогнища та мідь. Синташта була укріпленим металургійним промисловим центром».
- ↑ а б в г Anthony, 2007, с. 371—375.
- ↑ а б Anthony, 2007, с. 382.
- ↑ Elena E. Kuz'mina, The Origin of the Indo-Iranians, Volume 3, edited by J. P. Mallory, Brill NV, Leiden, 2007, p 222
- Anthony, David W. (2007). The Horse, the Wheel, and Language. Princeton, NJ: Princeton University Press. ISBN 978-0-691-05887-0.
- Epimakhov, Andrey; Zazovskaya, Elya; Alaeva, Irina (7 серпня 2023). Migrations and Cultural Evolution in the Light of Radiocarbon Dating of Bronze Age Sites in the Southern Urals. Radiocarbon: 1—15. doi:10.1017/RDC.2023.62.
- Генинг, В. Ф.; Зданович, Г. Б.; Генинг, В. В.; [V. F. Gening; G. B. Zdanovich; V. V. Gening] (1992). Синташта: археологические памятники арийских племен Урало-Казахстанских степей [Sintashta: archaeological sites of the Aryan tribes of the Ural-Kazakhstan Steppe] (in Russian). Chelyabinsk: Южно-Уральское книжное изд-во. ISBN 5-7688-0577-X.