Робак Олександр Ремович
Робак Олександр Ремович | |
---|---|
![]() | |
Ім'я при народженні | Александр Ремович Робак |
Дата народження | 28 грудня 1973 (50 років) |
Місце народження | Златоуст, Челябінська область, РРФСР, СРСР |
Громадянство | ![]() ![]() |
Alma mater | Ярославський державний театральний інститутd |
Професія | актор, кінорежиссер, кінопродюсер |
Кар'єра | 1998 — наст. время |
Нагороди | |
IMDb | ID 1468457 |
![]() |
Олександр Ремович Робак (нар. 28 грудня 1973, Златоуст, Челябінська область) — російський актор театру і кіно, кінорежисер і кінопродюсер.
Олександр Робак народився 28 грудня 1973 року в Златоусті в родині Рема Олександровича Робака, інженера-металурга, який «все своє життя варив сталь на комбінаті», і Раїси Лукинівни — викладача технікуму з підготовки сталеварів[1]. Дід з бабусею родом з Верхньої Пишми[2]. Старша сестра Світлана — випускниця МІСІС. З дитинства головними захопленнями Олександра були гітара та театральна студія при Будинку піонерів.
В 16 років поїхав у Москву з метою вступити в театральне училище, але ніде не пройшов за конкурсом. Дізнавшись про прийом в Ярославський театральний інститут, виїхав в Ярославль і вступив на курс режисера і художнього керівника Театру імені Волкова Володимира Воронцова. По закінченні інституту в 1994 році повернувся до Москви і був прийнятий Андрієм Гончаровим в трупу Московського академічного театру ім. Вл. Маяковського, яку покинув через сім років після смерті режисера[1].
У кіно знімається з 1998 року. Дебютував у картині «День повного місяця» Карена Шахназарова. Наступною роботою став епізод у «Брата 2» Олексія Балабанова[2]. Зіграв головні ролі у фільмах «Снігова людина» (реж. Костянтин Чармадов), «Будинок на Озерній» (реж. Серік Апрімов), «Переможець» (реж. Альгіс Арлаускас), «Грецький горішок» (реж. Стас Іванов)[3], «В Кейптаунському порту» (реж. Олександр Велединський). Також виконав головну роль у сатиричному серіалі «Домашній арешт» Семена Слєпакова — на думку режисера Микити Михалкова, кращого кінотвору 2018 року[4].
У 2000 році спільно з Максимом Лагашкіним створив кінокомпанію «Сінемафор» і став продюсувати фільми і телесеріали, в яких брав участь як актора. Серед його робіт — «Порода» (2002), «Російське» (2004), «Хіромант» (2005), «Зухвалі дні» (2007), «Котовський» (2010), «Золото Глорії» (2012), «Грецький горішок» (2018). У 2007 році в якості режисера зняв фільм «Кімната втрачених іграшок»[1][3].
Лауреат народної премії «Світле минуле» Фонду Олега Мітяєва[5][6].
Фігурант бази даних центру «Миротворець» (участь у зйомках фільму «Пальміра» в окупованому РФ Криму, 2020)[7].
Був одружений з однокурсницею по Ярославському інституту, від неї має сина Арсенія (нар. 1994) — актора, випускника Школи-студії МХАТ[1][8].
Середній син — Платон (нар. 2004), знімався в «Єралаші», брав участь у передачі «МастерШеф» на СТС. Молодший син — Степан (нар. 2014).
У даний момент одружений з Ольгою Робак, що має медичну освіту[1].
- 1997 — Том Стоппард (пер. Йосип Бродський) «Розенкранц і Гільденстерн мертві» (реж. Ар'є) — «Слуга»
- 1997 — «Іван-царевич» — «Іван»
- 1997 — «Пригоди Буратіно» (реж. Іоффе) — «Карабас»
- 1997 — Олександр Володін «Ящірка» (реж. Лазарєв) — «Володін»
- 1997 — Вільям Шекспір «Як вам це сподобається» (реж. А. Гончаров) — «Олівер»
- 1998 — Дейл Вассерман, Джон Деріон «Людина з Ламанчі» (реж. Сокіл) — «Ватажок»
- 1998 — День повного місяця — Серьога
- 1999 — Любити по-російськи-3: Губернатор — мафіозі на теплоході
- 1999 — Будемо знайомі!
- 1999 — Д.Д.Д. Досьє детектива Дубровського — охоронець видавництва «Меркурій»
- 1999 — Чек — охоронець
- 2000 — Брат 2 — чоловік біля джипа, який читає вірш
- 2000 — ДМБ-002 — прапорщик Серьога
- 2001 — Кордон. Тайговий роман — попутчик в поїзді
- 2001 — Сміттяр — провінційний бандит
- 2001 — Громадянин начальник — оперативник Гриша
- 2001 — Курортний роман — ур Антоша, охоронець
- 2001 — Новорічні пригоди — Колян
- 2002 — Закон — Халаїмов
- 2002 — Каменська 2 — сержант Сергій
- 2002 — Життя забавами повне — охоронець
- 2002 — Порода — Льоша
- 2003 — Як би не так — Насос
- 2003 — Ділянка — Володька Стасов
- 2003 — Вокзал — Фаломеев
- 2003 — Медовий місяць — Вадим
- 2004 — Даже не думай 2: Тінь незалежності — Бичко
- 2004 — Російське — Аваз
- 2004 — Чудеса в Решетові — вчитель фізкультури
- 2005 — Убойная сила-6 — Антон Чібісов
- 2005 — Єсенін — Іван Приблудний
- 2005 — Лебединий рай — Іван «Крюк»
- 2005 — Хіромант — Станіслав
- 2006 — Ненаситні — дядько
- 2006 — Живий — Славік
- 2006 — Зачарована дільниця — Володька Стасов
- 2007 — Диверсант. Кінець війни — Шавирін
- 2007 — Кімната загублених іграшок — Андрій
- 2007 — Кохання-зітхання — бандит Вова
- 2007 — Зухвалі дні — полковник Мороз
- 2007 — Відрив — товстун
- 2007 — Іронія долі. Продовження — міліціонер високий
- 2007 — Фото моєї дівчини — Паша, масажист
- 2008 — На шляху. Будинок надії — слідчий Олексій Налімов
- 2008 — Річка-море — боцман Головацький
- 2008 — Ніхто не знає про секс 2 — спонсор
- 2009 — Снігова людина — Петро
- 2009 — Синдром Фенікса — майор міліції
- 2009 — Будинок на Озерній — Степан Дедюхін
- 2009 — Знайда — дізнавач
- 2009 — Сніг на голову — Гриша
- 2009 — Хіромант-2 — Станіслав
- 2009 — Другі — «Пан»
- 2009 — Переможець — Григорій Ромашкін
- 2010 — Я не я — продюсер Борзевскій
- 2010 — Кандагар — Марк
- 2010 — Любов під прикриттям — Аркадій, чоловік Тетяни
- 2010 — «Алібі» на двох — Олексій Єгоров, оперуповноважений карного розшуку
- 2010 — Викрутаси — Боцман
- 2010 — Слон і моська — Андрій
- 2011 — Інтерни — лікар Сергій Антонов
- 2011 — Ялинки 2 — Коровін, напарник Снєгірьова
- 2011 — Острів непотрібних людей — Савелій Тимофійович
- 2012 — Велика ржака — Шурик Бичков
- 2012 — Золото Глорії — Малюк Джим
- 2012 — Зі мною ось що відбувається — Олександр, батько Олени
- 2012 — Степові діти — власник магазину Фадєєв
- 2012 — Однолюби — Петро Олегович Яхонтов
- 2013 — Все буде добре — Захар
- 2013 — Ялинки 3 — Коровін
- 2013 — Міські шпигуни — Григорій Майстренко
- 2013 — Рівняння любові — Аркадій
- 2013 — Географ глобус пропив — Максим Будкін
- 2013 — Департамент — Валерій Немчин, генерал-лейтенант
- 2013 — Алмаз в шоколаді — Аркадій Радунський
- 2013 — Шулер — Сергій Миколайович Мамаєв, начальник Одеського УВС, полковник міліції
- 2014 — Лінія Марти — Максим Ігорович
- 2014 — Вовче сонце — Стефан Ганський — «Мамонт», контрабандист
- 2014 — Чужий серед своїх — Павло Комаров
- 2014 — Гірко! 2 — Вітька Коровай
- 2014 — С чего начинается Родина — Юрій Іванович Карпенко, підполковник, начальник відділу Другого головного управління КДБ СРСР
- 2015 — Кінець прекрасної епохи — Гриша
- 2015 — Батьківщина — Льоша
- 2015 — Про любов — поліцейський
- 2015 — Життя тільки починається — Валик
- 2016 — Дах світу — Валерій Вовчанський
- 2016 — Чемпіони: Швидше. Вище. Сильніше — Геннадій Турецький, тренер Олександра Попова
- 2016 — Солодке життя — Володимир Андрійович Орлов
- 2016 — Стурбовані, або Любов зла — мисливець
- 2016 — Життя після життя — Хорьков
- 2017 — Ялинки 5 — Коровін
- 2017 — Живий — Євген Дмитрович Урманов («Урмас»), кримінальний бізнесмен
- 2017 — Смертельний номер — Андрій Бєлов
- 2017 — У Кейптаунському порту
- 2018 — Прощатися Не будемо — Віктор
- 2018 — Подорож до центру душі — Скульський, батько Рити
- 2018 — Провідник — привид Вася
- 2018 — Вій 2. Таємниця Печатки дракона — боцман
- 2018 — Домашній арешт — Іван Самсонов
- 2018 — Волоський горіх — дядько Толя
- 2018 — Ялинки останні — Коровін
- 2018 — Коханки — продюсер
- 2019 — Мертве озеро
- 2019 — Жуки — вахтовик Саньок (10 серія)
- 2019 — Епідемія — Леонід Кубасов
- 2019 — Шторм — Сергій Михайлович Градов, старший слідчий антикорупційного відділу Слідчого комітету
- 2020 — Політ — Андрій Іванович батько Насті та Гліба, генеральний директор будівельної компанії
- 2021 — Пробудження — Іван Андрійович Пушкін
- 2007 — Кімната втрачених іграшок
- 2001 — Общага
- 2004 — Медовий місяць
- 2004 — Порода
- 2004 — Російське
- 2005 — Хіромант
- 2006 — Кімната втрачених іграшок
- 2006 — Ненаситні
- 2007 — Річка-море
- 2007 — Зухвалі дні
- 2008 — Танець горностая
- 2008 — Управа
- 2008 — Чужий у будинку
- 2010 — Котовський
- ↑ а б в г д Александр Робак. Нет, я не Байрон. Коллекция Каравана историй. 2016-09.
- ↑ а б Пётр Кабанов (8 листопада 2018). Александр Робак: «В России авторское кино пошло в гору. Значит, мы живы». Областная газета.
- ↑ а б Михаил Козырев (22 листопада 2018). «Люди думали, что мы снимаем порно»: Александр Робак о работе над фильмом «Грецкий орешек» во время протестов в Афинах. Дождь.
- ↑ Юрий Дудь (27 листопада 2018). Михалков - власть, гимн, BadComedian. вДудь.
- ↑ Известный артист Александр Робак рассказал о своём опыте юным челябинцам. Урал-пресс-информ. 22 січня 2016.
- ↑ Лауреаты Народной премии «Светлое прошлое» 2004 — 2016. Сайт Фонда Олега Митяева.
- ↑ Центр «Миротворець»: Робак Олександр Ремович
- ↑ Арсений Робак. КиноПоиск.
- Aleksandr Robak на сайті IMDb (англ.)
- Звёзды. Александр Робак. russia.tv. Процитовано 13 вересня 2018.
- Александр Робак. Нет, я не Байрон. 7days.ru. 21 сентября 2016. Процитовано 13 вересня 2018.