Поліспаст
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/Mercator06.jpg/200px-Mercator06.jpg)
Поліспа́ст (грец. πολύσπαστον, πολύσπαστος — натягуваний багатьма мотузками) — таль, вантажопідйомний пристрій, з кількох рухомих блоків, що їх огинає канат (або трос), що призначений для виграшу в силі (силовий поліспаст) або у швидкості (швидкісний поліспаст).
Силовий поліспаст використовується тоді, коли потрібно підняти вантаж, доклавши менше зусиль. У ньому вантаж підвішується до рухомого блоку, а зусилля прикладається до вільного кінця канату, що послідовно огинає усі блоки поліспаста. Сила натягу канату у такому поліспасті — це частка від ділення маси вантажу на кількість блоків у поліспасті.
Швидкісний поліспаст — це, по суті, обернений силовий поліспаст: Вантаж підвішений до вільного кінця мотузки, а зусилля, яке зазвичай прикладає гідравлічна машина, прикладається до останнього рухомого блоку. Використовується тоді, коли треба швидко підняти вантаж на велику висоту.
Звичайно поліспаст є частиною механізмів підйому та зміни вильоту стріли підйомних кранів та такелажних пристроїв. У разі потреби поліспаст об'єднують з лебідками. Корабельний поліспаст з двох тришківних блоків (або одного тришківного й одного двошківного) називається гінями[1]. Самостійно поліспаст використовується для підйому або опускання невеликих вантажів (наприклад, шлюпок на суднах).
В альпінізмі поліспаст широко використовується для натягування мотузок при переправі, підйому вантажу або постраждалої людини, і т. ін. Позаяк джерелом тягнучого зусилля є людські руки, а замість блоків використовуються альпіністські карабіни з більш високою, ніж у блоків, силою тертя, більш ніж подвійні-потрійні поліспасти в альпінізмі використовуються рідко
Потрібно додати картинки
- Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Донбас, 2007. — Т. 2 : Л — Р. — 670 с. — ISBN 57740-0828-2.
- Поліспаст // Термінологічний словник-довідник з будівництва та архітектури / Р. А. Шмиг, В. М. Боярчук, І. М. Добрянський, В. М. Барабаш ; за заг. ред. Р. А. Шмига. — Львів, 2010. — С. 157. — ISBN 978-966-7407-83-4.