Ліщинові горіхи
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/31/Hazelnuts_%28Corylus_avellana%29.jpg/250px-Hazelnuts_%28Corylus_avellana%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/Hazelnuts_%28Corylus_avellana%29_-_whole_with_kernels.jpg/250px-Hazelnuts_%28Corylus_avellana%29_-_whole_with_kernels.jpg)
Ліщинові горіхи або фундук — дрібноплідні (завдовжки до 3 см і завширшки до 2 см) плоди рослин роду ліщина (Corylus).
Фундуком називають окультурені форми ліщини[1]. На відміну від інших плодових дерев, фундук цвіте і запилюється в середині зими. Історія цих горіхів простежується протягом понад 5000 років[2].
Відомо декілька різних видів фундука, в тому числі:
- американський лісовий горіх;
- європейський лісовий горіх;
- фундук зі дзьобом.
Ядра горіхів мають в основному, сферичну форму з тонкою коричневою шкіркою. За формою плодів також бувають округлі, видовжені, конічні та ін. Колір ядра цих горіхів білий, з жовтуватим відтінком, більш до кремового: консистенція ядра щільніша, тверда, смак — солодкуватий, приємний, дещо маслянистий; після обсмажування набувають приємного аромату і кращих смакових якостей[1]. Для обсмажування їх кілька хвилин витримують у жаровій шафі[3].
Вага фундука (горіха) становить у середньому 47 %[1] Відомо багато сортів фундука, серед яких Кримський фундук, Кудрявчик, Бадем та ін.[1][4]
Ліщинові горіхи вирощують у багатьох частинах світу. Дуже поширені майже в усіх районах материкової України, культурні садові горіхи (фундук) також вирощують у Криму, на чорноморському узбережжі Кавказу і Закавказзі[1].
Фундук багатий на корисні мононенасичені жири та антиоксиданти, такі як мідь та марганець, які можуть допомогти захистити організм від ушкодження вільними радикалами. Він також є одним з найбагатших антиоксидантом вітаміном Е. Фундук також містить залізо, яке допомагає переміщати кисень по тілу, і фолієву кислоту, яка необхідна для нового зростання та особливо важлива під час вагітності. Вони є джерелом вітамінів групи B, які важливі для правильного клітинного і енергетичного метаболізму. Фундук також є джерелом калію, міді, кальцію і магнію. Саме мідь відіграє життєво важливу роль в захисті і поліпшенні деяких форм артриту, сповільнюючи загальний процес старіння і навіть стимулюючи клітини мозку. Мідь також сприяє підвищенню імунітету, захищаючи від звичайних хвороб[2].
![Збиральна машина, яка робить перший прохід, для централізації матеріалу (фото на зображенні)](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Redsweeper.jpg/332px-Redsweeper.jpg)
Дикорослі і садові ліщинові горіхи використовують для кондитерських виробів, солодкого тіста. Одним з найпопулярніших продуктів з фундука є Nutella[5]. Шоколадна паста з фундука часто використовується з арахісовим маслом або замість нього та є фаворитом в багатьох сім'ях у всьому світі. Проте, Nutella багата як калоріями, так і насиченими жирами, тому її слід вживати в помірних кількостях. Інші поширені продукти з фундука включають молоко з фундука, борошно з фундука, горіхи в шоколаді й масло фундука[2].
- ↑ а б в г д Українські страви (Третє видання) — Київ: Державне видавництво технічної літератури УРСР, 1960
- ↑ а б в Фундук: користь, особливості та використання
- ↑ Зайцева Г. Т., Горпинко Т. М. Технологія виготовлення борошняних кондитерських виробів: Підруч. для проф.-техн. навч. закладів. — К. : Вікторія. 2002. — 400 с. ISBN 966-95870-6-9
- ↑ Циганенко В. О., Солових З. Х. Страви із фруктів та овочів. — К.: Техніка, 1990. — 224 с. ISBN 5-335-00561-0
- ↑ Nutella
- Чопик В. И., Дудченко Л. Г., Краснова А. Н. Дикорастущие полезные растения Украины : справочник. — К. : Наукова думка, 1983. — 400 с. (рос.)
- Єлін Ю. Я., Зерова М. Я., Лушпа В. І., Шабарова С. І. Дари лісів. — Київ : Урожай, 1979. — 440 с.
- Фундук: прикладна генетика, селекція, технологія розмноження і виробництва: навч. посіб. для студ. вищ. навч. закл. / І. С. Косенко, А. І. Опалко, О. А. Опалко ; за ред. І. С. Косенка; Нац. акад. наук України, Нац. дендропарк «Софіївка». — К.: Наукова думка, 2008. — 256 с.: ілюстр.
- .
![]() |
Це незавершена стаття з ботаніки. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |