Летиція Рамоліно
Летиція Рамоліно | |
---|---|
фр. Letizia Bonaparte | |
![]() | |
Ім'я при народженні | фр. Maria Letizia Ramolino |
Народилася | 24 серпня 1750[1][2][3] Аяччо |
Померла | 2 лютого 1836[1][2][3] (85 років) Рим, Папська держава |
Поховання | Chapelle Impérialed |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | аристократка |
Знання мов | французька[5] |
Рід | Бонапарти |
Батько | Gian Girolamo Ramolinod[6] |
Мати | Angela Maria Pietra-Santad[6] |
У шлюбі з | Карло Буонапарте[7] |
Діти | Жозеф Бонапарт, Наполеон I Бонапарт[7], Люсьєн Бонапарт І[7], Еліза Бонапарт, Людовик I Бонапарт, Поліна Бонапарт, Кароліна Бонапарт[7], Жером Бонапарт, Maria Anna Bonaparted[6], Maria Anna Bonaparted[6], Napoleone Buonaparted[6] і unnamed daughter Bonaparted[6] |
![]() | |
Марі́я Лети́ція Рамолі́но (фр. Maria Letizia Ramolino, 24 серпня 1750 року, Аяччо — 2 лютого 1836 року, Рим) — мати Наполеона Бонапарта.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Joseph_Karl_Stieler_-_Portrait_of_Madame_M%C3%A8re_de_l%27Empereur_%28Maria_Laetitia_Ramolino_Bonaparte%2C_1750_-_1836%29.jpg/200px-Joseph_Karl_Stieler_-_Portrait_of_Madame_M%C3%A8re_de_l%27Empereur_%28Maria_Laetitia_Ramolino_Bonaparte%2C_1750_-_1836%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Letizia_Ramolino.jpg/200px-Letizia_Ramolino.jpg)
Уродженка Аяччо, Летиція походила з благородного сімейства генуезького походження. У 14 років була видана заміж за юриста Карло Буонапарте. У них народилося 13 дітей, з яких до зрілого віку дожили 5 синів і три дочки:
- Жозеф Бонапарт (1768—1844), король Іспанії
- Наполеон I Бонапарт (1769—1821), імператор Франції
- Люсьєн Бонапарт (1775—1840), князь Каніно та Музіньяно.
- Еліза Бонапарт (1777—1820), велика герцогиня Тосканська.
- Луї Бонапарт (1778—1846), король Голландії.
- Поліна Бонапарт (1780—1825), герцогиня Ґвасталли.
- Кароліна Бонапарт (1782—1839), велика герцогиня Клевська.
- Жером Бонапарт (1784—1860), король Вестфалії.
- також ще 5 дітей померли в дитинстві.
У 1769 році Корсика перейшла під контроль Франції, проте Летиція так і не вивчила французької мови. У 1785 році овдовіла і через вісім років змушена була з дітьми перебратися на материк, в Марсель.
Після коронації Наполеон (на якій вона не була присутня) подарував Летиції титул «Мадам Мати Імператора» (фр. Madame Mère de l'Empereur) і подарував маєток Пон-сюр-Сен під Парижем. Незважаючи на величезні статки, Мадам-мати жила на межі бідності й вирізнялася скупістю. Французькими державними справами не цікавилася і рідко бувала при дворі.
Після повалення імператора-сина втекла з братом, кардиналом Фешем, у Рим, де і провела решту життя в палаццо Бонапарте на площі Венеції. Її останки за наказом Наполеона III були перевезені з Італії в Аяччо.
-
Карло Буонапарте
-
Жозеф Бонапарт
-
Наполеон І Бонапарт
-
Люсьєн Бонапарт
-
Еліза Бонапарт
-
Луї Бонапарт
-
Марія Бонапарт
-
Кароліна Бонапарт
-
Жером Бонапарт
- François Duhourcau, La Mere de Napoleon: Letizia Bonaparte éd. Excelsior, 1933
- Alain Decaux Letizia, mère de l'Empereur, éd. Amiot Dumont, 1951
- Éric Le Nabour, Letizia Bonaparte: La mère exemplaire de Napoléon Ier éd. Corps 16, 2009 2009
- Félix Hippolyte Larrey (Baron Larrey de l'Institut de France), Madame Mère, E. Dentu Editeur, 1892, 2 Vol.