Лестер Пірсон
Лестер Пірсон | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
22 квітня 1963 — 20 квітня 1968 року | |||
Попередник: | Джон Діфенбейкер | ||
Наступник: | П'єр Трюдо | ||
Ім'я при народженні: | англ. Lester Bowles Pearson | ||
Народження: |
23 квітня 1897[1][2][…] Торонто, Канада | ||
Смерть: |
27 грудня 1972[1][2][…] (75 років) Оттава, Канада | ||
Причина смерті: | рак печінки | ||
Поховання: | Maclaren Cemeteryd[4] | ||
Країна: | Канада | ||
Релігія: | протестантизм | ||
Освіта: | Торонтський університет, Колледж Святого Іоанна і Peterborough Collegiated | ||
Партія: | Ліберальна партія Канади | ||
Батько: | Reverend Edwin Arthur Pearsond[5] | ||
Шлюб: | Maryon Pearsond | ||
Діти: | Geoffrey Pearsond | ||
Автограф: | ![]() | ||
Нагороди: | |||
|
Ле́стер Боу́лс Пі́рсон (англ. Lester Bowles Pearson; 23 квітня 1897, Торонто, Онтаріо — 27 грудня 1972, Оттава, Онтаріо) — канадський політик, дипломат, історик, 14-й Прем'єр-міністр Канади, лауреат нобелівської Премії Миру 1957 року за свою роль в подоланні Суецької кризи.
Обраний 1948 року до Парламенту Канади від Ліберальної партії, Пірсон спочатку обіймав посаду міністра закордонних справ. У 1956 відіграв важливу дипломатичну роль у подоланні Суецької кризи, пропонуючи Генеральній Асамблеї ООН надіслати миротворчі сили для розв'язки конфлікту в регіоні.
З відставкою Луї Сен-Лорана з посади прем'єр-міністра Канади у 1958, Пірсон очолив Ліберальну партію, яка в 1963 під його головуванням перемогла на федеральних виборах — він обійняв посаду прем'єр-міністра Канади та сформував свій уряд. Після федеральних виборів 1965 Пірсон повторно став прем'єр-міністром — і як керівник уряду відомий за відмову слати канадські війська до В'єтнаму.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/1/1a/Trudeau%2C_Turner%2C_Chretien%2C_and_Pearson.jpg/220px-Trudeau%2C_Turner%2C_Chretien%2C_and_Pearson.jpg)
Серед досягнень Пірсона як глави уряду відзначають такі:
- Програма державного фінансування охорони здоров'я,
- Канадська програма пенсійного забезпечення,
- Канадська програма позик для студентів,
- Прийняття нового Канадського прапора,
- Реформа Канадських Збройних Сил,
- Торговельна угода із США щодо автомобілебудування,
- Заснування північноамериканської ракетної програми «Бомарк» у разі нападу СРСР.
Пірсон вийшов у відставку з посади Прем'єр-міністра Канади у 1967.
У 1969 році Пірсон став ректором Карлтонського університету та обіймав цю посаду до своєї смерті у 1972 р.
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б Encyclopædia Britannica
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ Geni.com — 2006.
- Офіційна вебсторінка Прем'єр-міністри Канади [Архівовано 23 січня 2009 у Wayback Machine.] (англ.)(фр.)
- Правління Канади (англ.)(фр.)
- Beal, John Robinson. Pearson of Canada. 1964.
- Beal, John Robinson and Poliquin, Jean-Marc. Les trois vies de Pearson of Canada. 1968.
- Bliss, Michael. Right Honourable Men: the descent of Canadian politics from Macdonald to Mulroney, 1994.
- Bothwell, Robert. Pearson, His Life and World. Toronto: McGraw-Hill Ryerson, 1978. ISBN 0-07-082305-7.
- Bowering, George. Egotists and Autocrats: The Prime Ministers of Canada, 1997.
- Champion, C.P. (2006) «A Very British Coup: Canadianism, Quebec and Ethnicity in the Flag Debate, 1964—1965.» [Архівовано 23 січня 2009 у Wayback Machine.] Journal of Canadian Studies 40.3, pp. 68-99.
- Champion, C.P. "Mike Pearson at Oxford: War, Varsity, and Canadianism, " Canadian Historical Review, 88, 2, June 2007, 263-90.
- Donaldson, Gordon. The Prime Ministers of Canada, 1999.
- English, John. Shadow of Heaven: The Life of Lester Pearson, Volume I, 1897—1948. Toronto: Lester & Orpen Dennys, 1989. ISBN 0-88619-169-6.
- English, John. The Worldly Years: The Life of Lester Pearson, Volume II, 1949—1972. Toronto: Lester & Orpen Dennys, 1992. ISBN 0-394-22729-8.
- Ferguson, Will. Bastards and Boneheads: Canada's Glorious Leaders, Past and Present, 1997.
- Fry, Michael G. Freedom and Change: Essays in Honour of Lester B. Pearson. Toronto: McClelland and Stewart, 1975. ISBN 0-7710-3187-
- Hillmer, Norman and J.L. Granatstein, Prime Ministers: Rating Canada's Leaders, 2001.
- Hutchison, Bruce. Mr. Prime Minister 1867—1964, Toronto: Longmans Canada, 1964.
- Stursberg, Peter. Lester Pearson and the Dream of Unity. Toronto: Doubleday, 1978. ISBN 0-385-13478-9.
- Thordarson, Bruce. Lester Pearson: Diplomat and Politician. Toronto: Oxford University Press, 1974. ISBN 0-19-540225-1.7.
- Народились 23 квітня
- Народились 1897
- Уродженці Торонто
- Померли 27 грудня
- Померли 1972
- Померли в Оттаві
- Випускники Торонтського університету
- Офіцери ордена Британської імперії
- Нагороджені Коронаційною медаллю Королеви Єлизавети II
- Компаньйони ордена Канади
- Лауреати Нобелівської премії миру
- Почесні доктори Університету Лаваля
- Почесні доктори Гарвардського університету
- Члени Американської академії мистецтв і наук
- Почесні доктори Університету Макгілла
- Прем'єр-міністри Канади
- Голови Генеральної Асамблеї ООН
- Померли від раку печінки