Ернст Фукс
Ернст Фукс | ||||
---|---|---|---|---|
Ernst Fuchs | ||||
![]() | ||||
Фотопортрет 2007 року. | ||||
При народженні | Ernst Fuchs | |||
Народження | 13 лютого 1930 Відень, Австрія | |||
Смерть | 9 листопада 2015 (85 років) | |||
Відень, Австрія | ||||
Поховання | Гюттельдорферський цвинтарd | |||
Національність | австрієць єврейського походження | |||
Країна | ![]() | |||
Жанр | фантастичний реалізм, магічний реалізм | |||
Навчання | Віденська академія мистецтв | |||
Діяльність | архітектор, художник, викладач університету, письменник, скульптор, художник-гравер, графік, поет, композитор, співак, дизайнер, перформер, сценограф, філософ | |||
Роки творчості | 1944[2] — 2000[2] | |||
Вплив | маньєризм, мізерабілізм | |||
Працівник | Віденська академія мистецтв | |||
Твори | олійний живопис, скульптура, дизайн інтер'єрів | |||
Діти | Tillmann Fuchsd | |||
Роботи в колекції | галерея Бельведер, Design Museum Gentd, Музей сучасного мистецтва (Нью-Йорк)[3], Міський музей (Амстердам)[4][5][6] і Print Collectiond[7] | |||
Нагороди | ||||
Сайт | Official site | |||
| ||||
![]() | ||||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/Ernst_Fuchs.jpg/200px-Ernst_Fuchs.jpg)
Ернст Фукс (нім. Ernst Fuchs; 13 лютого 1930, Відень, Австрія — 9 листопада 2015) — австрійський художник, представник Віденської школи фантастичного реалізму. В творчому доробку митця — олійний живопис, скульптура, дизайн інтер'єрів. Іноді працював архітектором чи художником кіно.
Походить з ортодоксальної єврейської родини. Але вже батько Ернста, Максиміліан Фукс, не побажав бути раввіном, покинув навчання і узяв шлюб не з єврейкою, а з німкенею-християнкою з Штирії.
Фашистська Німеччина 1938 року на чолі з Гітлером (австрійцем за походженням) силомиць позбавила Австрію державності і приєднала до Німеччини. В Відні почалися арешти єврейських мешканців і еміграція з країни. Серед емігрантів був і батько Ернста — Максиміліан Фукс, що втік в Шанхай, рятуючи власне життя. Мати Ернста з сином залишилась в Відні. Восьмирічний Ернст, як наполовину єврей, за законами фашистів, був вилучений з родини і доправлений в концентраційний табір. Мати Ернста була позбавлена опіки над сином і, аби врятувати сина, офіційно пішла на розлучення з чоловіком-євреєм. 1942 року Ернста хрестили в римо-католицькій церкві. Так було врятоване його життя.
Перші художні навички прищепив підлітку Алоіс Шиман, брат його хрещеної матері і художник-реставратор за фахом. В 1945 році Ернст почав навчатися в художній школі Св. Анни в Відні. В період 1946–1950 років Ернст навчався в Академії образотворчих мистецтв Відня. Художні навички в Академії опановував під керівництвом Робіна Андерсена, другий його вчитель — Альберт Гютерсло. Твори молодого художника відіслали на першу персональну виставку в Париж 1949 року. В 1950 році він і сам перебрався в повоєнний Париж. В цей період на творчу свідомість молодого художника мали впливи твори старих і модерних майстрів, серед яких —
- Альбрехт Альтдорфер
- Матіас Грюневальд
- Альбрехт Дюрер
- Мартин Шонгауер
- Еґон Шіле
- Густав Клімт
- Пабло Пікассо.
Вже в роки навчання в Академії почали вироблятися головні риси художньої манери митця: увага до деталей, дивна суміш реальних дрібниць, деформацій, посилань на картини німецьких майстрів зламу 15-16 століть, ретельне опанування ювелірної техніки. У Відні зберігались потужні художні традиції, далекі від французького імпресіонізму і радикальних напрямків початку 20 століття. У творчому доробку майстра важко зустріти життєрадісні твори, за настроєм вони надзвичайно філософічні, багатовимірні, переускладнені, наближені до мізерабілізму.
Роки навчання в Віденській Академії обумовили знайомство з низкою творчих особистостей. Так він зустрівся з молодими художниками, які заснували Віденську школу фантастичного реалізму, серед яких були — * Рудольф Хауснер (1914–1994)
- Антон Лемден (1929 р. н.)
- Арік Бауер (1929 р. н.)
- Вольфганг Хуттер (1928 р. н.)
В період 1950–1961 років він мешкав в Парижі, де важко пробивався до популярності, знав поневіряння і злидні. Але значну художню індивідуальність, не схожу на представників паризької школи, помітили. Париж в повоєнний період потроху повертав собі значення мистецького центру Європи, що мимоволі перемістився в роки війни в Лондон і в Нью-Йорк. В Парижі Ернст Фукс вивчає твори найбільш близьких собі художників минулого, серед них — Жан Фуке, Ян ван Ейк, представники французького маньєризму та французький графік Жак Калло (бл. 1592–1635). В столиці Франції Фукс зав'язав знайомства і спілкувався з Андре Бретоном, Жаном Кокто, Пікассо, Сальвадором Далі, але стосунки з більшістю з них важко називати дружніми.
Серед подорожей цього періоду — перебування в Сполучених Штатах і в новоствореній державі — Ізраїль.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/Thal_-_Sankt_Jakob3.jpg/200px-Thal_-_Sankt_Jakob3.jpg)
В Ізраїлі деякий час перебував в Успенському бенедиктинському монастирі, де навернувся до створення релігійних картин, серед яких монументальна «Таємна вчеря», 1957 і станкові твори біблійної тематики. На розбурхану свідомість і художню манеру митця мали потужні вплив — перебування в фашистському концентраційному таборі, віденське бароко і маньєризм, перехід в католицтво, перебування і праця в Парижі чи в бенедиктинському монастирі на горі Сіон. Звернення митця до сценографії, ювелірства, дизайну інтер'єрів і архітектури надзвичайно розширило репертуар мистецького напрямку «Фантастичний реалізм». По поверненню в Австрію Ернст Фукс деякий час працював викладачем в замку Райхенау, де діяльно підтримував нову генерацію художників — прихильників фантастичного реалізму. На початку 1960-х років течія отримала інтернаціональний характер, незважаючи на відтік деяких майстрів чи прихід нових з інших мистецьких товариств чи напрямків.
До художника прийшла світова слава і матеріальні статки. Так, він 1972 року придбав колишню віллу Отто Вагнера в Хюттельдорф (покинуту на той час), побудовану 1888 року в стилі еклектика з домішками класицизму. До сторіччя створення вілли в 1988 році художник встиг відремонтувати споруду і переробити її декор і сад в стилі фантастичного реалізму, додавши рельєфи, бронзові скульптури, яскраві мозаїки. Серед нових об'єктів вілли — фонтан і павільйон Німфеум. В приміщенні вілли створено приватний музей Ернста Фукса, відкритий для відвідин з 1988 року.
-
Колишня вілла Отто Вагнера (приватний музей Ернста Фукса), в Хюттельдорфі
-
Місто Бернбах, Австрія. Фонтан «Мойсей»
-
Павільйон Німфеум
-
Сад вілли Отто Вагнера
Це не перший архітектурний об'єкт, до створення якого доклав зусиль митець. Він створив інтер'єр церкви Св. Якова (неподалік міста Грац), готель «Ернст Фукс Паласт» тощо.
-
готель «Ернст Фукс Паласт».
-
Сучасні добудови церкви Св. Якова ліворуч
-
Поземний план церкви Св. Якова після збільшення і добудов
За часів СРСР про відвідини країни не могло бути і мови. Мистецтво Ернста Фукса, містичне, біблійне і буржуазне, ніяк не укладалось в ідеологічні схеми радянської цензури.
Зрушення пройшли в 1993 році, коли СРСР розпався і твори митця запросили на виставку в Державний Російський музей, в Санкт-Петербург.
В жовтні 2006 немолодий митець відвідав також і Київ разом зі своїм прихильником і колекціонером з Нідерландів Рарди ван Соестом. В Українському національному музеї була влаштована прес-конференція. Під час перебування в Києві Ернст Фукс відвідав Андріївський узвіз і київський музей письменника Михайла Булгакова.
Ернст Фукс завітав також до українського художника Костецького Олександра Володимировича, художня манера якого досить близька до мистецької течії «фантастичний реалізм».
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Pfarrkirche_St.Jakob_in_Thal_bei_Graz_Innenansicht_09.557.jpg/260px-Pfarrkirche_St.Jakob_in_Thal_bei_Graz_Innenansicht_09.557.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/Thal_-_Sankt_Jakob6.jpg/260px-Thal_-_Sankt_Jakob6.jpg)
- «Танок зі Смертю»
- «Тілесні метаморфози», 1949
- «Розп'яття з передстоячими», 1950
- «Янгол Смерти біля брами в чистилище», 1951
- «Одруження однорога», 1952
- «Плат Вероніки», 1953
- «Мойсей»
- «Таємна вчеря», 1957
- «Три містерії святого Хреста», 1957
- «Псалом 69», 1960
- «Дедал і німфа», 1975
- «Янгол історії», 1992
- стінопис «Людина і Машина», Монте-Карло
- дизайн інтер'єра церкви Св. Якова
- готель «Ернст Фукс Паласт»
- театральні декорації до опери «Чарівна флейта»
- декор вілли Отто Вагнера, павільйон «Німфеум»
- ілюстрації до Біблії
- «Одноріг», (1950–1952)
- «Самсон» (1960–1964)
- «Есфір» (1964–1967)
- «Сфінкс» (1966–1967)
-
Сфінкс, акріл, вага 15,5 кг, 1978, Музей Ернста Фукса
-
Чорний сфінкс, 1977, Музей Ернста Фукса
-
Вхід до музею Ернста Фукса
- Official site [Архівовано 22 березня 2012 у Wayback Machine.]
- ErnstFuchs.com
- ↑ Museum of Modern Art online collection
- ↑ а б RKDartists
- ↑ http://www.moma.org/collection/works/63629
- ↑ [geen titel]
- ↑ Hundertwasser, Pintorarium 1959
- ↑ Pintorarium
- ↑ https://web.archive.org/web/http://wallachprintsandphotos.nypl.org/catalog/327295