Генріх фон Кляйст
Гайнріх фон Кляйст | ||||
---|---|---|---|---|
Bernd Heinrich Wilhelm von Kleist | ||||
![]() Генріх фон Кляйст | ||||
Народився | 18 жовтня 1777 Франкфурт-на-Одері | |||
Помер | 21 листопада 1811 (34 роки) Берлін ·вогнепальна рана | |||
Поховання | Wannseed | |||
Країна | ![]() | |||
Національність | німець | |||
Діяльність | драматург, поет прозаїк | |||
Alma mater | Alma Mater Viadrinad | |||
Мова творів | німецька | |||
Напрямок | романтизм | |||
Жанр | драма, оповідання | |||
Magnum opus | Розбитий глек, Маркіза О…d, Penthesilead і About the Puppet Theatred[1] | |||
Батько | Joachim Friedrich von Kleistd[2] | |||
Мати | Juliane Ulrike von Pannwitzd[2] | |||
Родичі | Margarethe von Braschd | |||
Автограф | ![]() | |||
| ||||
![]() | ||||
![]() | ||||
![]() |
Генріх фон Кляйст (нім. Bernd Heinrich Wilhelm von Kleist, 18 жовтня 1777, Франкфурт-на-Одері — 21 листопада 1811, Ванзее поблизу Потсдама) — німецький драматург, поет прозаїк. Один із зачинателів жанру оповідання («Маркіза д'О» 1808, «Землетрус у Чилі», «Заручини на Сан-Домінго»).
1912 р., до сторіччя з дня смерті письменника, заснована престижна німецька літературна премія Генріха Кляйста.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Berlin_Kleistgrab.jpg/190px-Berlin_Kleistgrab.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Kleist_suicide_letter.jpg/200px-Kleist_suicide_letter.jpg)
Генріх фон Кляйст походив зі старовинної аристократичної родини. Батько, Йоахім Фрідріх фон Кляйст, служив штабс-капітаном при інфантерії в гарнізоні Франкфурта-на-Одері. Мати Генріха, Юліана Ульріке, була другою дружиною Йоахіма. У них народилося п'ятеро дітей: Фридерика, Августа Кароліна, Генріх, Леопольд Фрідріх і Юліана.
Після смерті батька в 1788 Генріха послали вчитися в Берлін. У 1792 він вступив на службу до гвардійського полку в Потсдамі та 1796 р. взяв участь у війні проти Франції. Пішов зі служби в 1799 в ранзі лейтенанта. Потім вивчав математику, фізику і латину в університеті Віадріна, в 1800 отримав посаду чиновника в міністерстві фінансів у Берліні. Подорожував по Франції і Швейцарії.
Після поїздки Францією з сестрою Ульрікою Кляйст переїхав до Берна, де завершив свою першу п'єсу «Родина Шроффенштайн». 1802 року посварився зі своєю нареченою Вільгельміною і впав у депресію. Лікарі діагностували «чорну меланхолію». Разом з Ульрікою повернувся до Ваймара. Драма «Родина Шроффенштайн» була опублікована анонімно наступного року. Цього ж року Кляйст вирушив у масштабну подорож Європою, відвідав Лейпциг, Дрезден, Берн (у липні), Мілан, Женеву, Париж (у середині жовтня). У жовтні, після запису рукопису «Роберта Гіскара» — другої своєї п'єси, Кляйст таємно залишив столицю Франції та поїхав до табору Булонь, не маючи з собою паспорта, щоб вступити до лав французької армії, яка готувала вторгнення до Великої Британії. Потім, відмовившись від своїх планів, він отримав паспорт у посольстві Пруссії і повернувся до Німеччини. Зупинивись у Майнці, невдовзі захворів. Залишався в ліжку шість місяців і закінчив за цей час роботу над «Робертом Гіскаром».
1808 року Кляйст у співпраці з Адамом Мюллером видав перший номер літературного журналу «Феб». Кляйст запропонував Гете співпрацювати з журналом, але той відмовився, різко розкритикувавши Кляйста. «Феб» видавався всього рік. Того ж року у пресі з'явилася новела «Маркіза д'О» і уривок новели «Міхаель Кольхаас». У цей же час Кляйст представив публіці свою п'єсу «Розбитий глечик».
1809 року він написав політичну драму «Битва Германа» про Армінія (Германа) і битву в Тевтобурзькому Лісі, щоб закликати всіх німців об'єднатися в боротьбі проти Наполеона. У ній вороги-римляни є лише символами сучасних автору французів. Але оскільки прусський король був союзником Наполеона, то поставити цю драму на сцені було неможливо. Журналістська діяльність Кляйста також перебувала під загрозою; заснована ним газета «Berliner Abendblätter» проіснувала лише півроку, до 1811 року. Він був у розпачі.
У 1810 здружився з Генрієттою Фогель, хворою на рак. Генрієтта і Гайнріх вирішили разом покінчити з собою — здійснити нав'язливу ідею, з якою Кляйст не раз вже звертався до своєї дружини Марії, якій він з великим натхненням написав перед смертю: «Я знайшов подругу з душею, як в молодого орла, що згодна померти зі мною». У 1811 Кляйст застрелився, попередньо застреливши свою подругу. Пара похована у спільній могилі.
«Істина в тому, що мені ніщо не підходить на цій Землі»[5], — його щоденниковий запис безпосередньо перед тим, як звести рахунки з життям.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fe/DBP_1961_359_Heinrich_von_Kleist.jpg/220px-DBP_1961_359_Heinrich_von_Kleist.jpg)
На твори Генріха фон Кляйста писали музику такі відомі композитори як Август Вільгельм Амброз, Гуго Вольф (симфонічна поема " Пентесілея "), Ганс Пфіцнер (опера «Кетхен з Гайльбронна»), Ганс Вернер Генце (опера «Фрідріх Гомбурзький»). Його драми, новели і навіть есе багаторазово екранізувалися.
- Родина Шроффенштайн (видана 1803)
- Роберт Гвіскар (1803, спалена автором, зберігся лише перший акт)
- Пентесілея (1805-07, видана 1808)
- Кетхен з Гайльбронна, або Випробування вогнем (1807, видана 1810)
- Розбитий глек (1808, видана 1811 ?)
- Амфітріон (1807, За однойменною п'єсою Мольєра)
- Битва Германа (1808, видана 1821)
- Принц Фрідріх Гомбурзький (1810, видана 1821).
- Українською мовою низку прозових творів Гайнріха Кляйста переклав Іван Франко (збірка «Маркіза О…». — Львів, 1903; також написав до цієї книжки передмову)[6]. Див.: Франко І. Генріх Клейст. Маркіза О… Передмова // Франко І. Зібрання творів у п'ятдесяти томах. — К.: Наукова думка, 1980 — Т. 25. — С. 245—287. Новела у вікіджерелах
- Кляйст Г. Наречена із Сан-Домінго (пер. з німецької: О. Пашук), близько 1910.
- Кляйст Г. Землетрус в Чілі. (з нім. переклали О. П. і М. Г. редакція М. Гільова і В. Державіна). — Харків — Одеса, 1930. — 134 с. — Видання містить передмову та чотири оповідання: «Маркіза фон О…», «Заручини в Сан-Домінго», «Землетрус у Чилі», «Найда».
- «Про театр маріонеток», переклав Володимир Кам'янець[7]
- Гайнріх фон Кляйст. Розбитий глек / пер. з нім. Юрій Андрухович. — К. : А-ба-ба-га-ла-ма-га, 2017. — 144 с. — ISBN 978-617-585-132-6.
- ↑ https://wepa.unima.org/en/heinrich-von-kleist/
- ↑ а б Pas L. v. Genealogics — 2003.
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б LIBRIS — 2012.
- ↑ нім. ... die Wahrheit ist, daß mir auf Erden nicht zu helfen war. Буквально означає: «Істина в тому, що ніщо на Землі не могло мені допомогти».
- ↑ Генріх фон Клейст. Маркіза О… [Архівовано 6 лютого 2018 у Wayback Machine.] Бібліотека «Чтиво»
- ↑ http://www.ukrcenter.com/Література/Генріх-фон-Кляйст/52163/Про-театр-маріонето[недоступне посилання]
- 8053 Кляйст — астероїд, названий на честь літератора.
- Wilhelm Amann: Heinrich von Kleist. Leben Werk Wirkung. Suhrkamp Basisbiographie. Suhrkamp, Berlin 2011, ISBN 978-3-518-18249-9.
- Jens Bisky: Kleist. Eine Biographie. Rowohlt, Berlin 2007, ISBN 978-3-87134-515-9.
- Günter Blamberger: Heinrich von Kleist. S. Fischer-Verlag, Frankfurt/M. 2011, ISBN 978-3-10-007111-8.
- Ingo Breuer (Hrsg.): Kleist-Handbuch. Leben-Werk-Wirkung. Verlag Metzler, Stuttgart 2009, ISBN 978-3-476-02097-0.
- Klaus Günzel: Kleist. Ein Lebensbild in Briefen und zeitgenössischen Berichten. Berlin 1984, ISBN 3-476-00563-1.
- Herbert Kraft: Kleist. Leben und Werk. Aschendorff, Münster 2007, ISBN 3-402-00448-8.
- Rudolf Loch: Kleist. Eine Biographie. Wallstein, Göttingen 2003, ISBN 3-89244-433-1.
- Peter Michalzik: Kleist — Dichter, Krieger, Seelensucher. Propyläen Verlag, Berlin.
- Klaus Müller-Salget: Heinrich von Kleist. Reclam, Stuttgart 2002, ISBN 3-15-017635-2. (Reclams Universal-Bibliothek 17635)
- Arno Pielenz: Kennst du Heinrich von Kleist?. Bertuch, Weimar 2007, ISBN 978-3-937601-43-4.
- Heiko Postma: „Welche Unordnungen in der natürlichen Grazie des Menschen das Bewußtsein anrichtet“ Über den deutschen Dichter Heinrich von Kleist (1777—1811). jmb, Hannover 2011, ISBN 978-3-940970-18-3.
- Gerhard Schulz: Kleist. Eine Biographie. C. H. Beck, München 2007, ISBN 978-3-406-56487-1.
- Hans-Georg Schede: Heinrich von Kleist. Rowohlt, Reinbek 2008, ISBN 978-3-499-50696-3.
- Eberhard Siebert: Heinrich von Kleist — eine Bildbiographie». Studienausgabe. Kleist-Archiv Sembdner, Heilbronn 2011. 364 S. (Heilbronner Kleist-Biographien, Band 2). ISBN 978-3-940494-32-0.
- Peter Staengle: Heinrich von Kleist. Sein Leben. 4., wiederum durchgesehene und aktualisierte Auflage. Kleist-Archiv Sembdner, Heilbronn 2011 (Heilbronner Kleist-Biographien, Band 1), ISBN 978-3-940494-44-3.
- Heinrich von Kleist in Brandenburg und Berlin. Der arme Kauz aus Frankfurt (Oder) (Wolfgang de Bruyn, Hans-Jürgen Rehfeld, Martin Maurach, Wolfgang Bartel, Horst Häker, Eberhard Siebert) In: Die Mark Brandenburg. Heft 78, Marika Großer Verlag Berlin 2010, ISBN 978-3-910134-07-2.
- Г. фон Клейст // Зарубіжна література XIX сторіччя. Доба романтизму: Підручник / Наливайко Д.С., Шахова К.О.. — Тернопіль : Навчальна книга - Богдан, 2001. — С. 62-71.
- Клейст, Бернд Вільгельм Генріх фон // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2005. — Т. 1 : А — К. — С. 764. — ISBN 966-692-578-8.
- «Друг читача»: Генріх фон Кляйст: смертельно хворий на пристрасть [Архівовано 13 травня 2015 у Wayback Machine.]
- Біографія (укр.)
- Д. С. Наливайко, К. О. Шахова — Зарубіжна література ХІХ сторіччя. Доба Романтизму: Генріх фон Кляйст [Архівовано 8 травня 2015 у Wayback Machine.]
- Kleist-Archiv Sembdner, Heilbronn Твори в оригіналі, бібліографія, зображення [Архівовано 8 червня 2011 у Wayback Machine.]
- Leben und Werk — Біографія і творчість [Архівовано 9 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Kleist-Museum, Frankfurt (Oder) — Сайт Музею Кляйста у Франкфурті на Одері
- Heinrich-von-Kleist-Gesellschaft Товариство Кляйста [Архівовано 8 лютого 2012 у Wayback Machine.]
- Kommentierte Linksammlung — Коментовані посилання за темою «Генріх фон Кляйст»
- Die Geschichte der Familie von Kleist — Родовід Кляйста [Архівовано 21 грудня 2011 у Wayback Machine.]
- Website zum Kleist-Jahr 2011 — Рік Кляйста [Архівовано 3 квітня 2015 у Wayback Machine.]
- Шалагінов Б. Б. Генріх фон Кляйст і кінець німецького романтичного авангарду [Архівовано 28 жовтня 2016 у Wayback Machine.] // Біблія і культура: наук.-теорет. журн. — Чернівці: Чернів. нац. ун-т ім. Ю. Федьковича, 2012. — Вип. 16. — С. 80-91.