Гарлоу Шеплі
Гарлоу Шеплі | |
---|---|
англ. Harlow Shapley | |
![]() | |
Народився | 2 листопада 1885[1][2][…] Nashvilled, Бартон, Міссурі, США[4][5] |
Помер | 20 жовтня 1972[4][1][…] (86 років) Боулдер, Колорадо, США[5] |
Поховання | North Cemeteryd[6] |
Країна | ![]() |
Діяльність | астроном, викладач університету, метеоролог |
Alma mater | Принстонський університет (1913)[5] Міссурійський університетd (1911)[5] |
Галузь | астрономія[7] і кліматологія[7] |
Заклад | Гарвардський університет Гарвардська обсерваторія[5] Обсерваторія Маунт-Вілсон[5] |
Вчене звання | професор |
Вчителі | Фредерик Генлі Сірс |
Відомі учні | Жорж Леметр[8] |
Аспіранти, докторанти | Сесілія Пейн-Гапошкіна[8] Карл Кінан Сейферт James Cuffeyd |
Членство | Шведська королівська академія наук Американська академія мистецтв і наук Американське астрономічне товариство[9] AAAS[9] Національна академія наук США |
Брати, сестри | John Shapleyd |
У шлюбі з | Martha Betz Shapleyd[5] |
Діти | Mildred Shapley Matthewsd Willis H. Shapleyd Alan Horace Shapleyd Ллойд Ставелл Шеплі Carl Betz Shapleyd |
Нагороди | |
![]() |
Харлоу Шеплі (англ. Harlow Shapley; 2 листопада 1885 — 20 жовтня 1972) — американський астроном, член Національної АН США (1924)[10].
Народився у Нашвіллі (штат Міссурі). 1911 року закінчив Міссурійський університет, продовжував освіту під керівництвом Генрі Норріса Расселла в Принстонському університеті. У 1914—1921 працював в обсерваторії Маунт-Вілсон, у 1921—1952 — директор Гарвардської обсерваторії, в 1921—1956 — професор астрономії Гарвардського університету[11].
Основні наукові роботи присвячені вивченню будови Галактики, змінних зір у нашій та інших галактиках. Відкрив і вивчив велику кількість змінних зір у кулястих скупченнях. Першим широко застосував метод визначення відстаней за цефеїдами, заснований на відкритій 1908 року Генрієттою Свон Лівітт залежності період—світність для цих зір. Знайшов статистичним шляхом нуль-пункт цієї залежності та з її допомогою оцінив відстані до найближчих кулястих скупчень; потім, послідовно використовуючи інші критерії, визначив відстані (порядку сотень тисяч світлових років) до дальших скупчень. Тим самим вперше була встановлена шкала космічних відстаней у Галактиці. Ґрунтуючись на особливостях отриманого ним просторового розподілу кулястих скупчень, запропонував модель Галактики, згідно з якою зорі і туманності утворюють пласку лінзоподібну систему діаметром 300 000 світлових років і товщиною 30 000 світлових років з центром, розташованим у напрямку сузір'я Стрільця, а кулясті скупчення утворюють майже кулясту концентричну з нею систему такої ж протяжності в площині Чумацького Шляху. Сонце за моделлю Шеплі розташоване на відстані 50 000 світлових років від центру Галактики. Відкриття Шеплі революціонізувало уявлення про Галактику і про місце в ній Сонячної системи. Надалі шкала галактичних відстаней була переглянута, але загальна схема будови Галактики підтверджена. У дискусії про природу спіральних туманностей, що розгорнулася на початку 1920-х років, стояв на помилковій точці зору, відстоюючи їхню належність до нашої Галактики. Згодом став одним з активних дослідників галактик. Склав спільно з А. Еймз каталог яскравих галактик, відкрив дві перші карликові галактики (у сузір'ях Скульптора і Печі). Детально вивчав змінні зорі в Магелланових Хмарах. Велику роль зіграв Шеплі в розвитку Гарвардської обсерваторії, яка за роки його керівництва перетворилася на найбільший центр досліджень змінних зір[11].
В останні роки життя активно займався науково-популяризаторською діяльністю. На російську мову перекладені його книги «Від атомів до Чумацьких Шляхів» (1934), «Галактики» (1947), «Зірки і люди» (1962)[11].
Почесний член багатьох академій наук і наукових товариств, президент Американської академії мистецтв і наук (1939—1944), президент Американської асоціації сприяння розвитку науки (1947)[11].
Медалі багатьох наукових товариств та громадських організацій[11]. Лауреат премію Румфорда Американської академії мистецтв і наук (1933).
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ Encyclopædia Universalis — Encyclopædia Britannica.
- ↑ а б Шепли Харлоу // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б в г д е ж Архів історії математики Мактьютор — 1994.
- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ а б Czech National Authority Database
- ↑ а б Математичний генеалогічний проєкт — 1997.
- ↑ а б NNDB — 2002.
- ↑ ШЕПЛІ Харлоу // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. — С. 533. — ISBN 966-613-263-X.
- ↑ а б в г д Колчинский И. Г., Корсунь А. А., Родригес М. Р. (1977). Шепли Харлоу. Астрономы. Биографический справочник (на сайте Астронет). отв. редактор Богородский А. Ф. (вид. 2-ге, 416 с.). Киев: Наукова думка.(рос.)
![]() |
Це незавершена стаття про науковця США. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 2 листопада
- Народились 1885
- Уродженці Міссурі
- Померли 20 жовтня
- Померли 1972
- Померли в Колорадо
- Випускники Принстонського університету
- Викладачі Гарвардського університету
- Члени Шведської королівської академії наук
- Члени Американської академії мистецтв і наук
- Члени Американського астрономічного товариства
- Члени Американської асоціації сприяння розвитку науки
- Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США
- Лауреати Премії Жуля Жансена
- Нагороджені медаллю Генрі Дрейпера
- Нагороджені золотою медаллю Королівського астрономічного товариства
- Нагороджені медаллю Кетрін Брюс
- Лауреати премії Румфорда
- Нагороджені медаллю Жансена
- Нагороджені медаллю Франкліна
- Астрономи США
- Американські професори
- Відкривачі астрономічних об'єктів
- Американські агностики